Справа № 215/6334/26 
2/215/3974/26 

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2026 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 
у складі: головуючого судді – Демиденко Ю.Ю., 
за участю: секретаря судового засідання – Мироненко А.О.
розглянувши в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в місті Кривому Розі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ; представник позивача, адвокат Зеркін Артур Сергійович до Комунального закладу «Палац культури «Північний» Криворізької міської ради про стягнення заборгованості із заробітної плати, грошової компенсації днів невикористаної відпустки, - 
ВСТАНОВИВ:

10.07.2026 представник позивача: адвокат Зеркін А.С., який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до до Комунального закладу «Палац культури «Північний» Криворізької міської ради про стягнення заборгованості із заробітної плати, грошової компенсації днів невикористаної відпустки, а також просить стягнути з відповідача судові витрати, в тому числі витрати на правову допомогу. 
В обґрунтування позову позивач ОСОБА_1 вказує, що він з 06.02.2026 по 11.06.2026 року працював на посаді двірника у КЗ «ПК» ПІВНІЧНИЙ». 11.06.2026 року позивач ОСОБА_1 звільнився з роботи за угодою сторін. Заробітна плата позивача складала 6500 грн., які він отримував на розрахунковий рахунок в АТ КБ «Приватбанк», однак при звільненні з місця роботи, позивачу не було виплачено належні суми, тому він змушений звернутись до суду з вимогою стягнення з відповідача КЗ «ПК» ПІВНІЧНИЙ» КМР на користь позивача ОСОБА_1 заборгованості із заробітної плати, грошової компенсації днів невикористаної відпустки в розмірі 6500 грн., а також просив стягнути судові витрати, в тому числі витрати на правничу допомогу.
Представником відповідача директором КЗ «Палац культури «Північний» В.Будко подано до суду відзив на позовну заяву, в порядку та у строки визначені ЦПК України та ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого рогу Дніпропетровської області від 14.07.2026. У відзиві на позовну заяву, відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог повністю, зазначає, що на день звернення позивача до суду, будь-яка заборгованість із заробітної плати перед позивачем у відповідача відсутня. Відповідач повністю виконав свій обов`язок щодо виплати всіх належних сум позивачу на день звернення до суду з позовом, надано довідку.
Позивач ОСОБА_1 та представник позивача, адвокат Зеркін А.С. відповідь на відзив на позовну заяву до суду не подали.
Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.07.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини й основних свобод, ратифікованої Верховною Радою України 17.07.1997 року, кожний при вирішенні питання про його цивільні права і обов`язки має право на відкритий і справедливий судовий розгляд незалежним і безстороннім судом. Складовою частиною справедливого судочинства є доступ до судової процедури з усіма атрибутами контролю за порушеннями при звільненні з роботи з боку працедавців - власників та керівників господарських товариств, підприємств, установ, організацій.
Статтею 43 Конституції України проголошено право кожної людини на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, які він вільно обирає або на яку вільно погоджується, та закріплено гарантії реалізації права на працю, що включає право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижче від визначеної законом.
У відповідності до частини 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України, однією з підстав для припинення трудового договору є його розірвання за угодою сторін. 
Судом встановлено, що згідно трудової книжки, ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з КЗ «Палац культури «Північний» з 06.02.2026 по 11.06.2026 на посаді двірника (а.с.16).
10.06.2026 позивач ОСОБА_1 подав заяву до відповідача про звільнення із займаної посади 11.06.2026 за угодою сторін. Відповідачем КЗ «Палац культури «Північний» винесено наказ №12-к від 10.06.2026 «Про звільнення з посади», в якому зазначено, що звільнити ОСОБА_1 , двірника, 11 червня 2026 року за угодою сторін, з виплатою грошової компенсації за невикористані 8 календарних днів щорічної відпустки, за відпрацьований період з 06.02.2026 по 11.06.2026; головному бухгалтеру здійснити розрахунки відповідно до чинного законодавства. (а.с.30,31).
Згідно інформації по картці наданої позивачем, власник рахунку ОСОБА_1 картки № НОМЕР_1 , операції за період з 01.06.2026 по 16.06.2026 – відсутні (а.с.17).
З довідки КЗ «ПК» ПІВНІЧНИЙ» вих. №123 від 31.07.2026 року про нарахування та виплату належних сум при звільненні встановлено, що ОСОБА_1 , який перебував на посаді двірника у період з 06.02.2026 по 11.06.2026, при звільненні були нараховані наступні суми: заробітна плата за 8 відпрацьованих днів червня 2026 року- 3144,36 грн; компенсація за 8 календарних днів невикористаної щорічної відпустки – 2455,76 грн; загальна сума нарахувань становить – 5600,12 грн., із нарахованої суми були утримані: податок на доходи фізичних осіб (18%) -1008,02 грн. та військовий збір (5%)- 280,01 грн. Сума, фактично виплачена працівнику становить – 4312,09 грн. Кошти були перераховані на банківський рахунок працівника 16.06.2026 року, відповідно до платіжної інструкції №215 від 11.06.2026 року (а.с.32).
З платіжної інструкції №215 від 11.06.2026 вбачається, що платник КЗ «ПК`Північний» КМР здійснив оплату заробітної плати за першу половину червня 2026 року повністю. Дата виконання оплати- 16.06.2026 року через систему дистанційного обслуговування «Клієнт Казначейства-Казначейство» (а.с.37).
Згідно відомостей розподілу виплат від 16.06.2026 ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на картку № НОМЕР_3 , здійснено виплату заробітної плати за І половину червня 2026 року у сумі 4312,09 грн. (а.с.38,39).
Судом з`ясовано, що між сторонами виник спір щодо стягнення заборгованості із заробітної плати та грошової компенсації днів невикористаної відпустки. Вимоги стягнення за період затримки виплати заробітної плати при звільненні позовна заява не містить.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Згідно з положеннями ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.
Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 115 КЗпП України, ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
Відповідно до ч. 1 ст.47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.
Відповідно до вимог ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.
У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.
Судом встановлено, що позивач звільнився за угодою сторін 11.06.2026 року, а відповідач здійснив з ним повний розрахунок 16.06.2026 у сумі 4312,09 грн., а саме за 8 відпрацьованих днів червня 2026 року та 8 календарних днів невикористаної щорічної відпустки за період роботи з 06.02.2026 по 11.06.2026, з порушенням визначених КЗпП України строків проведення розрахунку при звільненні.
У справі, що розглядається, позивачем не ставиться питання щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. 
Разом з тим, позовна заява та додані до неї документи не містять ані період за який позивач просить стягнути заборгованість із заробітної плати, ані розрахунку заборгованості та компенсації днів невикористаної відпустки. Заявлена до стягнення позивачем сума у розмірі 6500 грн, нічим не обґрунтована та не підтверджена жодним доказом. 
Суд зауважує, що судом розглядаються справи виключно в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, поданих сторонами.
Судом не приймаються доводи зазначені у позовній заяві про існування заборгованості із виплати заробітної плати та невиплаченої грошової компенсації днів невикористаної відпустки, адже ці доводи спростовуються доказами наданими відповідачем, а саме: довідкою про нарахування та виплату належних сум при звільненні, платіжною інструкцією №215 та відомостями розподілу витрат.
Суд приходить до висновків, що позивачем та його представником не підтверджено достатніми та належними доказами про наявність невиплаченої заборгованості по виплаті заробітної плати та заборгованості по компенсації днів невикористаної відпустки позивачу на день звернення до суду, натомість надані відповідачем докази про проведення виплат доводять відсутність будь-якої заборгованості по виплаті заробітної плати на день подання позову до суду та не спростовані позивачем, заперечень на розмір виплат, контррозрахунків до суду не надано. Вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивачем не заявлено.
Вирішуючи цивільний спір, суд з`ясовує, чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги. В іншому випадку у позові слід відмовити.
Спосіб захисту - це матеріально-правовий засіб примусового характеру, за допомогою якого відбувається відновлення/визнання порушеного/оспорюваного права чи законного інтересу особи.
Таким чином, ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права та забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства.
Згідно правової позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 6 квітня 2021 року у справі № 910/10011/19 та постанові від 15 березня 2023 року по справі №725/1824/20, обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною та достатньою підставою для відмови в задоволенні позову.
Отже, спосіб захисту, який не суперечить закону і є таким, що спричинить потрібні результати, наслідки, тобто матиме еффект по забезпеченню прав позивача є звернення до суду із позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
Відповідно до ч.ч.2, 5 ст.12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч.ч.1, 5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Враховуючи встановлені при розгляді справи обставини, суд вважає, що в задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити з наведених вище підстав.
На підставі ст.ст. 12, 13, 19, 43, 49, 76, 89, 259, 263-265, 279 ЦПК України, суд, –

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунального закладу «Палац культури «Північний» Криворізької міської ради про стягнення заборгованості із заробітної плати, грошової компенсації днів невикористаної відпустки - відмовити 
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складено та підписано 10.09.2026 року. 
Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Комунальний заклад «Палац культури «Північний» Криворізької міської ради, ЄДРПОУ 42731510, адреса: 50089, м. Кривий Ріг, вул. Ботанічна, будинок 1в.

СУДДЯ: