Справа № 465/2875/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2026 року Залізничний районний суд м. Львова в складі головуючого-судді Боровкова Д.О., розглянувши у приміщенні суду у м. Львові у спрощеному позовному проваджені без виклику сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачки на його користь заборгованість за кредитним договором № 581966524 від 02 листопада 2021 року в розмірі 58642,80 грн, з яких 22000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 36642,80 грн - сума заборгованості за відсотками. 
Свої вимоги мотивує тим, що 02 листопада 2021 року між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (первісний кредитор) та відповідачкою укладено кредитний договір № 581966524 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, відповідно до умов якого первісний кредитор надав відповідачці кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту на суму 22000,00 грн. строком на 30 днів, з правом пролонгації. 28 листопада 2018 року між первісним кредитором та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 581966524. 23 лютого 2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 23/0224-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 581966524. 15 липня 2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» укладено Договір факторингу № 15/07/25-Е відповідно до умов якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 581966524 Проте, відповідачка свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, заборгованість не сплачує. В зв`язку з наведеним, просить позов задовольнити.
03 червня 2026 року ухвалою Залізничного районного суду м. Львова вказана справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а відповідачу було запропоновано подати до суду заяву із обґрунтованим запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов по вказаній справі. 
Представник відповідачки – адвокат Іванів-Магльонова І.Р. подала до суду відзив на позов, у якому фактично позовні вимоги визнала частково. Проти стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 22000,00 грн не заперечила. Однак заперечила щодо стягнення відсотків за користування кредитом, покликаючись на те, що відсотки нараховані поза строком дії кредитного договору (строк дії договору обмежений 25 днями) /а.с.150-153/.
Представник позивача подав до суду відповідь на відзив, у якому позов підтримав, зазначивши, що стягнення відсотків, а також, строк дії кредитного договору та його пролонгація передбачені умовами договору, який відповідачка підписала добровільно, і тому просить позов задовольнити /а.с.155-159/.
Представник відповідачки – адвокат Іванів-Магльонова І.Р. подала до суду заперечення, у яких фактично заперечила можливість пролонгації кредитного договору /а.с.164,165/.
Згідно з вимогами частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
У відповідності до частини 8 статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.
Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
Оскільки клопотань до суду про розгляд справи з повідомленням сторін не надходило, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Фактичні обставини справи, встановлені судом.
Судом встановлено, що 02 листопада 2021 року між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 був укладений договір кредитної ліні № 581966524 (надалі кредитний договір № 581966524) у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Договір був підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора /а.с.20-23/.
Згідно з пунктом 1.1 Кредитного договору № 581966524, за цим договором кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 22000 грн 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога».
Відповідно до пункту 1.7 Кредитного договору № 581966524, кредитна лінія надається строком на 25 днів від дати отримання кредиту позичальником (далі – «Дисконтний період»). У випадку надання першого траншу не в день укладення договору, строк дії кредитної лінії автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення Договору по відношенню до дати надання першого траншу за Договором.
Відповідно до пункту 1.8 Кредитного договору № 581966524, сторони погодили, що встановлений в пункті 1.7. Договору строк Дисконтного періоду та, відповідно, строк надання кредитної лінії може бути продовжено позичальником, шляхом здійснення протягом Дисконтного та Пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови якщо позичальником в Особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду. Кількість продовжень Дисконтного періоду, на умовах описаних в цьому пункті, не обмежена.
Підпунктами 1.9.1 та 1.9.2 пункту 19.1 Кредитного договору № 581966524 передбачено, що за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом, які нараховуються в наступному порядку: виключно на період строку визначеного в пункті 1.7 Договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 671,60 процентів річних, що становить 1,84 процентів від суми кредиту за кожний день користування ним. За умови продовження строку Дисконтного періоду, на умовах пункту 1.8. Договору, з наступного дня після закінчення вказаного в пункті 1.7. Договору строку, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за Індивідуальною процентною ставкою в розмірі 673,34 процентів річних, що становить 1,84 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним. 
Згідно з підпунктом 1.9.3 пункту 19.1 Кредитного договору № 581966524, якщо позичальник користується Кредитом з боку позичальника після закінчення Дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому пунктом 1.8 Договору, умови щодо нарахування процентів за Дисконтною та Індивідуальною процентною ставкою за весь строк Дисконтного періоду скасовуються з дати надання кредиту і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за Базовою процентною ставкою в розмірі 722,70 процентів річних, що становить 1,98 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого Позичальник зобов`язується сплатити Кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за Базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за Дисконтною та Індивідуальною процентними ставками за весь строк користування Кредитом протягом Дисконтного періоду.
Відповідно до п. 1.12 Кредитного договору № 581966524, сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення Дисконтного періоду є відкладальною обставиною, в розумінні статті 212 Цивільного кодексу України, яка має наслідком продовження строку дії Кредитної лінії (продовження загального строку дії Договору) на наступних умовах: зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переносяться на наступний день після закінчення Дисконтного періоду, однак при не надходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду; з наступного дня після закінчення Дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 1087,70 процентів річних, що становить 2,98 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним; можливість отримання нових Траншів по Договору блокується.
Згідно з пунктом 5.1 Кредитного договору № 581966524, невід`ємною частиною цього Договору є Правила та Паспорт споживчого кредиту, що надано позичальнику до укладення Договору. Уклавши цей Договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на сайті кредитодавця: www.moneyveo.ua.
З довідок ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» від 28 червня 2025 року вбачається, що в період з 06 листопада 2021 року по 09 січня 2022 року відбулося перерахування кредитних коштів на платіжну картку клієнта ОСОБА_1 на загальну суму 22000,00 грн, номер картки 5168-87ХХ-ХХХХ-4509, призначення платежу: видача за договором кредиту № 581966524 від 01 листопада 2021 року /а.с. 25-35/. Відповідачка у відзиві не заперечує факту отримання вказаних кредитних коштів.
28 листопада 2018 року між первісним кредитором ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором № 581966524 від 02 листопада 2021 року, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги № 174 від 22 лютого 2022 року /а.с.67-74/.
23 лютого 2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 23/0224-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором № 581966524 від 02 листопада 2021 року, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги № 1 від 23 лютого 2024 року /а.с.71-83/.
15 липня 2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» укладено Договір факторингу № 15/07/25-Е /а.с.111-113/.
Згідно з пунктом 1.2 Договору факторингу № 15/07/25-Е, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі Реєстру боржників згідно з Додатком № 2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги.
Відповідно до Реєстру боржників за Договором факторингу № 15/07/25-Е, до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 в сумі 58642,80 грн, з яких 22000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 36642,80 грн - сума заборгованості за відсотками /а.с.117,118/.
Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «Таліон Плюс» загальна заборгованість відповідачки станом на 15 квітня 2022 року становить 58642,80 грн, з яких 22000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 36642,80 грн - сума заборгованості за відсотками /а.с.130/.
Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з частиною 2 статті 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно зі статтею 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Відповідно до частин 1,3 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Таким чином, будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (статті 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.
Відповідно до частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відповідно до частини 1 статті 1081 ЦК України  клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Згідно з частиною 1 статті 1085 ЦК України якщо фактор пред`явив боржнику вимогу здійснити платіж, боржник має право пред`явити до заліку свої грошові вимоги, що ґрунтуються на договорі боржника з клієнтом, які виникли у боржника до моменту, коли він одержав повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові.
ОСОБА_1 та її представник не заперечують факту укладання відповідачкою кредитного договору № 581966524 від 02 листопада 2021 року, а також, визнає заборгованість перед позивачем за основною сумою боргу в розмірі 22000,00 грн, і тому вимоги в частині стягнення вказаної суми підлягають задоволенню. Проте, відповідачка заперечує вищевказаний розрахунок в частині нарахованих процентів за користування кредитними коштами.
Щодо вимоги про стягнення процентів за користування кредитними коштами.
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до частини 2 статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Зі змісту пункту 1.7 Кредитного договору № 581966524 від 02 листопада 2021 року вбачається, що сторонами у кредитному договорі було погоджено строк кредитування на 25 днів (Дисконтний період), а саме до 27 листопада 2021 року.
При цьому, у пункті 1.8 Кредитного договору № 581966524 сторони погодили, що встановлений в пункті 1.7 договору строк Дисконтного періоду може бути продовжено позичальником, шляхом оплати ним протягом Дисконтного періоду всіх процентів, фактично нарахованих за користування кредитом, за умови, якщо такі оплати супроводжуються відповідним коментарем позичальника або шляхом активації позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця функції продовження строку Дисконтного періоду.
Відповідно до пункту 1.12 Кредитного договору № 581966524 сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення дисконтного періоду є відкладальною обставиною, в розумінні статті 212 ЦК України, яка має наслідком продовження строку дії кредитної лінії на наступних умовах:
У підпункті 1.12.1 Кредитного договору № 581966524 зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переноситься на наступний день після закінчення дисконтного періоду, однак при не надходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається кожен раз на один день, але не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду.
З розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» вбачається, що відсотки у розмірі 35789,22 грн були розраховані за період з 02 листопада 2021 року по 22 лютого 2022 року /а.с.128,129/.
При цьому, з вказаного розрахунку та з довідки про вчинення дій, з метою продовження дисконтного періоду /а.с.85/ убачається, що відповідачкою були здійснені дві проплати на погашення заборгованості, а саме: 19 листопада 2021 року у розмірі 1150,00 грн та 17 грудня 2021 року в розмірі 4735,00 грн. 
Отже, закінчення дисконтного періоду припало на 16 січня 2022 року. При цьому, відповідачкою двічі вчинялися дії з метою продовження дисконтного періоду та відповідно пролонгації договору, а відтак, строк виконання зобов`язання у повному обсязі настав 15 квітня 2022 року (не більше, ніж 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду).
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до частини 1 статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
Згідно з частиною 1 статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Беручи до уваги, що умовами кредитного договору № 581966524 чітко передбачена автоматична його пролонгація при умові якщо клієнт до наступного дня після закінчення дисконтного періоду (17 січня 2022 року) не сплатить обов`язковий платіж по оплаті основної суми кредиту, але на строк не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду (16 січня 2022 року), суд приходить до висновку, що кредитодавець мав право нараховувати проценти за користування кредитом до 15 квітня 2022 року.
Ураховуючи, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» заборгованості по відсотках у розмірі 36642,80 грн, яка була нарахована ТОВ «Таліон Плюс» в межах строку кредитування до 15 квітня 2022 року включно.
Висновки суду у справі.
Враховуючи наведене, суд, дослідивши докази у їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, і тому з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 581966524 від 02 листопада 2022 року в розмірі 58642,80 грн, з яких 22000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 36642,80 грн - сума заборгованості за відсотками.
Щодо розподілу судових витрат.
Керуючись положеннями статті 141 ЦПК України, суд вважає, що судові витрати слід покласти на рахунок відповідачки, оскільки позов задоволено у повному обсязі.
Отже, з відповідачки слід стягнути на користь позивача судові витрати у виді сплаченого судового збору в розмірі 2662,40 грн /а.с.75/.
Щодо вимог про стягнення 7000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, то суд приходить до наступних висновків.
У матеріалах справи міститься копія договору про надання правничої допомоги від 20 серпня 2025 року, укладеного між Адвокатським бюро «Соломко та Партнери» та ТОВ «ФК «Ей» та протокол погодження вартості послуг до вказаного договору на суму 7000,00 грн /а.с.132-134/.
У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Також, Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Верховний Суд у постанові від 30.09.2020 у справі №201/14495/16-ц зазначив, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 у справі №362/3912/18.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Дослідивши матеріали справи, а також додані до справи договір про надання правової допомоги, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для справи, суд дійшов висновку, що 5000 грн. є співмірними із складністю справи; виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.
Керуючись статтями 81,89,141,263-265 ЦПК України, суд 

ухвалив:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» 58642 гривень 80 коп. заборгованості, 2662 гривень 40 коп. судового збору та 5000 гривень 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу. Всього стягнути - 66305 (шістдесят шість тисяч триста п`ять) гривень 20 коп. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Львівського апеляційного суду.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» (02094, м. Київ, вул.Юрія Поправки, буд.6, кабінет 13; ЄДРПОУ 42986956).
Відповідачка: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКП: НОМЕР_1 ).

Суддя: 
Оригінал рішення.