ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2026 року | Справа №160/4918/26

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луніної О.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення нанесених збитків,-

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 , в якій позивач просить суд:
- стягнути з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 , ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , р/р НОМЕР_3 ) нанесені державі збитки в сумі 431917 гривні 10 копійок.
Відповідно до приписів ч. 6 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддею зроблено запит до Єдиного державного демографічного реєстру щодо отримання інформації про місце проживання (реєстрації) відповідача.
Суддею отримано відповідь №2445689 від 11.03.2026 у якій зазначено, що місцем реєстрації ОСОБА_1 є: АДРЕСА_2 , з 31.01.2023 року.
В обґрунтування позовної заяви зазначається, що підставі службового розслідування та зібраних матеріалів було встановлено, що вищевказане майно було отримане ОСОБА_1 під особисту відповідальність в якості матеріально відповідальної особи, що підтверджується особистим підписом в відомості закріплення зброї постійного особового складу № НОМЕР_4 від 20.05.2024, книзі видачі зброї та боєприпасів № НОМЕР_5 від 27.11.2024 та книзі обліку військового майна, що видається в тимчасове користування № 1965 від 31.12.2024 року. У подальшому ОСОБА_1 21 липня 2025 року самовільно залишає розташування військової частини НОМЕР_1 без відповідного на це дозволу старшого начальника та по теперішній час перебуває у статусі військовослужбовця, що самовільно залишив військову частину. Під час проведення перевірки фактичної наявності майна, що закріплено за Відповідачем було встановлено, що ОСОБА_1 закріплене за ним військове майно нікому не передавав та майно у розташуванні військової частини фактично відсутнє. Отже, Відповідач своїм безвідповідальним ставленням до проходження військової служби, неналежним збереженням закріпленого за ним майна та неналежним виконанням покладених на нього обов`язків допустив втрату військового майна на суму 431917 грн. 10 коп. (двадцять чотири тисячі сімсот сорок дев`ять гривень нуль копійок), а отже має відшкодувати понесені державою збитки.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 березня 2026 року відкрито провадження в адміністративній справі №160/4918/26 та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.
Копію ухвали про відкриття провадження направлено ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку на адресу: АДРЕСА_3 , однак на адресу суду АТ «Укрпошта» повернуто конверт за закінченням терміну зберігання, а також на адресу: АДРЕСА_4 , згідно інформації статусу відстеження за трек номером відправлення: R 067239172986, 02.08.2026 року було також повернуто конверт на адресу суду.
Правом на надання відзиву відповідач не скористався, відзив на позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 суду не надав.
Відповідно до ч. 1 ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За приписами ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
За викладених обставин, у відповідності до вимог ст.ст. 258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, суд встановив наступне.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.06.2024 року №184, старшого солдата ОСОБА_1 , який прибув з військової частини НОМЕР_6 , призначеного наказом командувача Десантноштурмових військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 05 червня 2024 року №82-РС на посаду інструктора навчального взводу навчальної роти навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 Десантно-штурмових військ Збройних Сил України. Вважати таким, що з 28 червня2024 року справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків за посадою. 
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.07.2025 року №188, молодшого сержанта ОСОБА_1 , інструктора навчального взводу навчальної роти навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 26 червня 2025 року №197-РС на посаду інструктора навчальної роти навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 Десантно-штурмових військ Збройних Сил України. Вважати таким, що з 01 липня 2025 року справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків за посадою.
Відповідно до рапорту командира 1 навчальної роти – старшого викладача 4 навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 лейтенанта ОСОБА_2 від 04 серпня 2025 року вх. №812/14669-вм стало відомо, що під час проведення перевірки наявності матеріальних засобів у 1 навчальній роті НОМЕР_7 навчального батальйону після самовільного залишення військової частини інструктора 1 навчальної роти НОМЕР_7 навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 молодшого сержанта ОСОБА_1 , було виявлено відсутність майна, яке було видане молодшому сержанту ОСОБА_1 , а саме: 
Відповідно до книги обліку військового майна що видається в тимчасове використання військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 №1965: 
- окуляри OLED FPV Goggles (040 pro Skyzone) – 1 к-т.; 
- блок і провід Type-С до зарядки для планшета – 1 к-т.; 
- пульт Radiomaster TX12 – 1 к-т.; 
Відповідно до книги видачі зброї та боєприпасів 1 навчальної роти НОМЕР_7 навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 №132: 
тепловізійний приціл Leonardo s/n: 32865 – 1 к-т.; 
Відповідно до відомості закріплення зброї постійного особового складу навчальної роти НОМЕР_7 навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 №1488: 
- магазин до штурмової гвинтівка CZ Bren 2 – 4 шт.
- набір для чистки зброї CZ Bren 2 – 1 к-т.; 
- ремінь для зброї CZ Bren 2 – 1 к-т. 
Враховуючи обставини справи командиром військової частини НОМЕР_1 прийнято рішення щодо призначення службового розслідування за даним фактом, відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 №10310 від 25 серпня 2025 року.
У військовій частині НОМЕР_1 було проведено службове розслідування за висновком якого було складено акт службового розслідування №42076 від 22 жовтня 2025 року. 
В ході проведення службового розслідування було встановлено, що: 
Відповідно до змісту акту прийому передачі справ та майна №26643 від 26.12.2024 року додаток №1 відомо, що лейтенант ОСОБА_2 прийняв майно служби засобів ближнього бою та розвідки військової частини НОМЕР_1 , а саме: 5,56 мм CZ BREN2 в кількості 11 одиниць. Отримання вищевказаного майна підтверджується особистим підписом лейтенанта ОСОБА_2 . 
Відповідно до Відомості закріплення зброї постійного особового складу 1 навчальної роти НОМЕР_7 навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 інв.№ 1488 молодший сержант ОСОБА_1 отримав 5,56 мм CZ BREN2 №8166034, 4 (чотири) магазини CZ BREN2 та 1 (один) набір для чистки CZ BREN2 (запис №9 від 27.12.2024). Отримання вищевказаного майна підтверджується особистим підписом молодшого сержанта ОСОБА_1 . 
Відповідно до накладної (вимоги) №129 від 31.12.2024 року відомо, що лейтенант ОСОБА_2 прийняв майно служби засобів ближнього бою та розвідки військової частини НОМЕР_1 , а саме: тепловізійний приціл Leonardo DRS в кількості 2 одиниць. Отримання вищевказаного майна підтверджується особистим підписом лейтенанта ОСОБА_2 . 
Відповідно до книги видачі зброї та боєприпасів 1 навчальної роти НОМЕР_7 навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 інв.№ 132 молодший сержант ОСОБА_1 отримав тепловізійний приціл Leonardo DRS S/N 32865 в кількості 1 комплект (запис №1396 від 11.07.2025). Отримання вищевказаного майна підтверджується особистим підписом молодшого сержанта ОСОБА_1 . 
Відповідно до накладної (вимоги) №158 від 24.12.2024 року відомо, що капітан ОСОБА_3 прийняв майно позаштатної служби бойової підготовки військової частини НОМЕР_1 , а саме: АРМ в складі: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Пульт керування в кількості 2 од. Отримання вищевказаного майна підтверджується особистим підписом капітана ОСОБА_3 . 
Відповідно до книги обліку військового майна, що видається в тимчасове використання 1 навчальної роти НОМЕР_7 навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 інв.№ 1965 молодший сержант ОСОБА_1 отримав планшет OUKITEL RT9 (запис №3 від 31.12.2024), пульт Radiomaster TX12 (запис №7 від 31.12.2024) та ОСОБА_6 (040PRO SKYZONE) (запис №8 від 31.12.2024). Отримання вищевказаного майна підтверджується особистим підписом молодшого сержанта ОСОБА_1 . 
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 21 липня 2025 року №209, молодшого сержанта ОСОБА_1 , інструктора навчальної роти навчального батальйону, вважати таким, що 21 липня 2025 року самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 . 
З відомості щодо визначення залишкової вартості військового майна від 04 серпня 2025 року, визначення розміру збитків від нестачі матеріальних цінностей номенклатури засобів ближнього бою військової частини НОМЕР_1 , які надані у тимчасове користування солдату ОСОБА_1 встановлена вартість матеріальних цінностей з урахуванням зносу служби засобів ближнього бою військової частини НОМЕР_1 , а саме: 1. набір для чищення до 5,56мм штурмової гвинтівки CZ BREN 2 (14”) – 1 комплект – 1 035,00 грн.; 2. ремінь для носіння до 5,56мм штурмової гвинтівки CZ BREN 2 (14”) – 1 шт. – 477,00 грн.; 3. магазин на тридцять набоїв до 5,56мм штурмової гвинтівки CZ BREN 2 (14”) – 4 шт. – 2 700,00 грн.; 4. тепловізійний приціл Leonardo DRS - 1 од. – 402 956,10 грн.. 
З відомості щодо визначення залишкової вартості військового майна від 12 вересня 2025 року, визначення залишкової вартості військового майна позаштатної служби бойової підготовки військової частини НОМЕР_1 , які надані у тимчасове користування молодшому сержанту ОСОБА_1 встановлена вартість матеріальних цінностей з урахуванням зносу позаштатної служби бойової підготовки військової частини НОМЕР_1 , а саме: 1. FPV Окуляри SKYZONE SKY04O PRO – 1 шт. - 18 916,67 грн., 2. Пульт управління для дрона Radiomaster TX12 MKII ExpressLRS TX (HP0157.0032-M2) – 1шт. - 5 669,00 грн., 3. Зарядний пристрій Type-C – 1 шт. - 163,33 грн. 
Загальна сума вартості матеріальних цінностей становить 431 917 грн. 10 коп. (двадцять чотири тисячі сімсот сорок дев`ять гривень нуль копійок).
Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу».
За нормами ч. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно правовими актами.
Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 №548-XIV (далі - Статут).
Дія Статуту поширюється на військовослужбовців Служби зовнішньої розвідки України, Служби безпеки України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Управління державної охорони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів спеціального призначення з правоохоронними функціями.
Відповідно до ст. 5 Статуту внутрішня служба - це система заходів, що вживаються для організації повсякденного життя і діяльності військової частини, підрозділів та військовослужбовців згідно з цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами.
Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями (ст. 16 Статуту).
Відповідно до норм ст. ст. 26-24 Статуту військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України Про оборону України дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення кримінального правопорушення військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.
Правове врегулювання дисциплінарної відповідальності військовослужбовців здійснюється на підставі Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24.03.1999 № 551-XIV, яким затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут). Дисциплінарний статут визначає, що усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.
Згідно зі ст. 1 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.
За нормами ст. 45 Дисциплінарного статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.
Командири, які у разі виявлення ознак кримінального правопорушення не повідомили про це орган досудового розслідування, несуть відповідальність згідно із законом.
Зважаючи на наведені норми Дисциплінарного статуту суд зауважує, що дисциплінарне стягнення застосовується у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку.
Відповідно до положень ст. ст. 83-86 Дисциплінарного статуту на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.
Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.
Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини письмово повідомляє про це орган досудового розслідування.
Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.
Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.
Згідно із ст. ст. 26 та 27 Статуту військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної відповідальності за ці правопорушення.
На підставі службового розслідування та зібраних матеріалів було встановлено, що вищевказане майно було отримане ОСОБА_1 під особисту відповідальність в якості матеріально відповідальної особи, що підтверджується особистим підписом в відомості закріплення зброї постійного особового складу № 1488 від 20.05.2024, книзі видачі зброї та боєприпасів №132 від 27.11.2024 та книзі обліку військового майна, що видається в тимчасове користування № 1965 від 31.12.2024 року. У подальшому ОСОБА_1 21 липня 2025 року самовільно залишає розташування військової частини НОМЕР_1 без відповідного на це дозволу старшого начальника та по теперішній час перебуває у статусі військовослужбовця, що самовільно залишив військову частину. Під час проведення перевірки фактичної наявності майна, що закріплено за Відповідачем було встановлено, що ОСОБА_1 закріплене за ним військове майно нікому не передавав та майно у розташуванні військової частини фактично відсутнє. Отже, Відповідач своїм безвідповідальним ставленням до проходження військової служби, неналежним збереженням закріпленого за ним майна та не належим виконання покладених на нього обов`язків допустив втрату військового майна на суму 431 917 грн. 10 коп. (двадцять чотири тисячі сімсот сорок дев`ять гривень нуль копійок).
Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 Цивільного кодексу України.
Стаття 1212 Цивільного кодексу України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.
Так, ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України передбачає, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
Умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбiльшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.
Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
У разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 Цивільного кодексу України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.
За змістом ч. 1 ст. 1213 Цивільного кодексу України, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1215 Цивільного кодексу України, не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 у справі № 753/15556/15-ц зазначила, що у ст. 1215 Цивільного кодексу України передбачені загальні випадки, за яких набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності набувача такої виплати. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і, відповідно, тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 № 160-IX (далі - Закон № 160-IX) пряма дійсна шкода (далі - шкода) - збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків. До шкоди не включаються доходи, які могли бути одержані за звичайних обставин, якщо таких збитків не було б завдано.
За змістом ч. ч. 1-3 ст. 3 Закону №160-IX підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.
Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.
Притягнення особи до матеріальної відповідальності за завдану шкоду не звільняє її від дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності, встановленої законами України.
В силу вимог п. 4 ч. 1 ст. 6 Закону №160-IX, особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі: вчинення діяння (дій чи бездіяльності), що мають ознаки кримінального правопорушення.
Тож законодавство передбачає виключні випадки повернення набутих особою платежів, у тому числі, заробітної плати та/або грошового забезпечення, а однією із них є те, що ця виплата є результатом недобросовісності з боку набувача.
Судом встановлено, У військовій частині НОМЕР_1 було проведено службове розслідування за висновком якого було складено акт службового розслідування №42076 від 22 жовтня 2025 року. 
В ході проведення службового розслідування було встановлено, що: 
Відповідно до змісту акту прийому передачі справ та майна №26643 від 26.12.2024 року додаток №1 відомо, що лейтенант ОСОБА_2 прийняв майно служби засобів ближнього бою та розвідки військової частини НОМЕР_1 , а саме: 5,56 мм CZ BREN2 в кількості 11 одиниць. Отримання вищевказаного майна підтверджується особистим підписом лейтенанта ОСОБА_2 . 
Відповідно до Відомості закріплення зброї постійного особового складу 1 навчальної роти НОМЕР_7 навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 інв.№ 1488 молодший сержант ОСОБА_1 отримав 5,56 мм CZ BREN2 №8166034, 4 (чотири) магазини CZ BREN2 та 1 (один) набір для чистки CZ BREN2 (запис №9 від 27.12.2024). Отримання вищевказаного майна підтверджується особистим підписом молодшого сержанта ОСОБА_1 . 
Відповідно до накладної (вимоги) №129 від 31.12.2024 року відомо, що лейтенант ОСОБА_2 прийняв майно служби засобів ближнього бою та розвідки військової частини НОМЕР_1 , а саме: тепловізійний приціл Leonardo DRS в кількості 2 одиниць. Отримання вищевказаного майна підтверджується особистим підписом лейтенанта ОСОБА_2 . 
Відповідно до книги видачі зброї та боєприпасів 1 навчальної роти НОМЕР_7 навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 інв.№ 132 молодший сержант ОСОБА_1 отримав тепловізійний приціл Leonardo DRS S/N 32865 в кількості 1 комплект (запис №1396 від 11.07.2025). Отримання вищевказаного майна підтверджується особистим підписом молодшого сержанта ОСОБА_1 . 
Відповідно до накладної (вимоги) №158 від 24.12.2024 року відомо, що капітан ОСОБА_3 прийняв майно позаштатної служби бойової підготовки військової частини НОМЕР_1 , а саме: АРМ в складі: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Пульт керування в кількості 2 од. Отримання вищевказаного майна підтверджується особистим підписом капітана ОСОБА_3 . 
Відповідно до книги обліку військового майна, що видається в тимчасове використання 1 навчальної роти НОМЕР_7 навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 інв.№ 1965 молодший сержант ОСОБА_1 отримав планшет OUKITEL RT9 (запис №3 від 31.12.2024), пульт Radiomaster TX12 (запис №7 від 31.12.2024) та ОСОБА_6 (040PRO SKYZONE) (запис №8 від 31.12.2024). Отримання вищевказаного майна підтверджується особистим підписом молодшого сержанта ОСОБА_1 . 
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 21 липня 2025 року №209, молодшого сержанта ОСОБА_1 , інструктора навчальної роти навчального батальйону, вважати таким, що 21 липня 2025 року самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 . 
З відомості щодо визначення залишкової вартості військового майна від 04 серпня 2025 року, визначення розміру збитків від нестачі матеріальних цінностей номенклатури засобів ближнього бою військової частини НОМЕР_1 , які надані у тимчасове користування солдату ОСОБА_1 встановлена вартість матеріальних цінностей з урахуванням зносу служби засобів ближнього бою військової частини НОМЕР_1 , а саме: 1. набір для чищення до 5,56мм штурмової гвинтівки CZ BREN 2 (14”) – 1 комплект – 1 035,00 грн.; 2. ремінь для носіння до 5,56мм штурмової гвинтівки CZ BREN 2 (14”) – 1 шт. – 477,00 грн.; 3. магазин на тридцять набоїв до 5,56мм штурмової гвинтівки CZ BREN 2 (14”) – 4 шт. – 2 700,00 грн.; 4. тепловізійний приціл Leonardo DRS - 1 од. – 402 956,10 грн.. 
З відомості щодо визначення залишкової вартості військового майна від 12 вересня 2025 року, визначення залишкової вартості військового майна позаштатної служби бойової підготовки військової частини НОМЕР_1 , які надані у тимчасове користування молодшому сержанту ОСОБА_1 встановлена вартість матеріальних цінностей з урахуванням зносу позаштатної служби бойової підготовки військової частини НОМЕР_1 , а саме: 1. FPV Окуляри SKYZONE SKY04O PRO – 1 шт. - 18 916,67 грн., 2. Пульт управління для дрона Radiomaster TX12 MKII ExpressLRS TX (HP0157.0032-M2) – 1шт. - 5 669,00 грн., 3. Зарядний пристрій Type-C – 1 шт. - 163,33 грн. 
Загальна сума вартості матеріальних цінностей становить 431 917 грн. 10 коп. (двадцять чотири тисячі сімсот сорок дев`ять гривень нуль копійок).
У зв`язку з вищезазначеним суд визнає обґрунтованими доводи позивача стосовно того, що неповернення отриманого державного майна є проявом недобросовісної поведінки з боку набувача, що за приписами наведених вище норм є підставою для їх стягнення.
При розгляді цієї справи суд враховує те, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.12.2018 у справі №818/1688/16 з метою встановлення чіткого критерію визначення юрисдикції спорів щодо відшкодування шкоди/стягнення збитків, завданих особою, яка перебуває або перебувала на посадах, віднесених до державної або публічної служби, за позовом суб`єкта владних повноважень, визначила, що вказані спори підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
На момент розгляду справи судом, позивачем доведено правомірність заявлених вимог, тому зважаючи на наведені вище норми законодавства та встановлені судом обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача безпідставно набутого майна в сумі 431917,10 грн. під час фактичного невиконання обов`язків військової служби є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову у повному обсязі.
Оскільки витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз, не здійснювались, тому підстави для розподілу таких витрат відсутні, а судові витрати на сплату судового збору позивачу суб`єкту владних повноважень відповідно до приписів ст.139 КАС України не відшкодовуються.
Керуючись статтями 2, 77, 90, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
УХВАЛИВ:

Позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення нанесених збитків - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 , ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , р/р НОМЕР_3 ) нанесені державі збитки в сумі 431917 гривні 10 копійок.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Луніна