справа № 489/4659/26  провадження №2/489/2739/26

РІШЕННЯ
Іменем України

08 вересня 2026 року         м. Миколаїв

Інгульський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Коваленка І.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомленням учасників справи (в письмовому провадженні) цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі – ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості 
встановив:
У травні 2026 року через систему «Електронний суд» ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулося до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №8618313 від 28.11.2019 у розмірі 23296,77 грн. та судові витрати, які складаються із 2662,40 грн. судового збору та 8000,00 грн. витрат на правничу допомогу.
Як на підставу позовних вимог позивач вказує, що 28.11.2019 в електронній формі між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі - ТОВ «Мілоан») та відповідачем було укладено кредитний договір №8618313 про надання кредиту в розмірі 7000,00 грн. на умовах, узгоджених цим договором.
27.03.2020 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №49-МЛ від 27.03.2020, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право грошової вимоги до боржників, зокрема по кредитному договору №8618313 від 28.11.2019.
У зв`язку із порушенням відповідачем взятих грошових зобов`язань заборгованість за кредитним договором на подання позову заборгованість відповідача становить 23296,77 грн., з яких 6586,30 грн. простроченої заборгованості по тілу кредиту, 12370,47 грн. по процентам, 840,00 грн. комісією за видачу кредиту та 3500,00 грн. по штрафах/пені.
Посилаючись на наведені обставини та те, що відповідачем в позасудовому порядку борг не погасив, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення вказаної заборгованості.
08.06.2026 через систему «Електронний суд» відповідач ОСОБА_1 надала до суду відзив в якому в задоволенні позовних вимог просить відмовити повністю з підстав: неотримання нею позовної заяви з додатками, що позбавило її можливості надати повноцінні заперечення проти доводів позивача; недоведеність укладення кредитного договору, утворення по ньому заборгованості та правильність розрахунку позивача; недоведеності переходу до позивача права грошової вимоги. Також просила застосувати до спірних відносин строк позовної давності та те. що після отримання копії позовних матеріалів має право на уточнення відзиву.
У відповіді на відзив, який надано через систему «Електронний суд» 15.06.2026 позивач вказав на безпідставність заперечень відповідача, так як кредитний договір укладено в електронній формі та був підписаний відповідачем електронним цифровим підписом. Нарахування процентів, комісії та штрафних санкцій відповідає умовам кредитного договору та чинному законодавству. Строк позовної давності не пропущений, так як з 02.04.2020 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 № 540-IX (далі – Закон України № 540-IX). Цим законом доповнено розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України пункт 12, яким передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, строки, визначені зокрема статтею 257 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою КМУ № 651 від 27.06.2023 року карантин в Україні офіційно завершився 30.06.2023. 
Окрім того, 17.03.2022 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 № 2120-IX (далі – Закон № 2120IX), яким розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 19 такого змісту: «19. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії». 04.09.2025 року п.19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України виключено на підставі Закону України № 4434-IX, у зв`язку з чим перебіг позовної давності відновився з 05.09.2025.
Отже в період з 02.04.2020 у по 04.09.2025 строк позовної давності був продовжений на підставі норм чинного законодавства України, а позов подано 25.05.2026, тож на момент подачі позову загалом використалось лише 288 днів із дозволених законом 3 (трьох) років. 
Набуття позивачем права грошової вимоги підтверджується договором відступлення прав вимоги №49-МЛ від 27.03.2020 та реєстром боржників.
У відзиві від 03.08.2026 відповідач в задоволенні позовних вимог в частині стягнення 12370,47 грн. процентів,840,00 грн. комісії та 3500,00 грн. штрафу/пені просила відмовити через недовченість. У частині заборгованості по тілу кредиту визнала, але просила задовольнити у разі доведення позивачем належного переходу права вимоги за кредитним договором №8618313. Розрахунок заборгованості позивача просила не брати до уваги без підтвердження первинними документами. Одночасно просила витребувати у позивача оригінал електронного договору, первинні документи щодо руху коштів і здійснених відповідачем у сіх платежів, повний детальний розрахунок, додаткові угоди на продовження строку кредитування та інші докази згідно переліку, що на думку відповідача мають значення для правильного вирішення спору, а також докази несення витрат на правничу допомогу. При цьому вказала, що не заперечує факт отримання 7000,00 грн. кредитних коштів.
Ухвалою Інгульського районного суду міста Миколаєва від 27.05.2026 справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи. Цією ухвалою за клопотанням позивача витребувано у АТ КБ «ПриватБанк» докази надходження на банківську картку відповідача грошових коштів в сумі 7000,00 грн. та виписку по рахунку за період з 28.11.2019 по 05.12.2019.
Ухвалою від 29.07.2026 у зв`язку із направленням на електрону адресу відповідача копії позовних матеріалів продовжено строк розгляду справи.
Про розгляд справи сторони повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи, що підтверджується матеріалами справи.
Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України не надходило.
Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За частиною п`ятою статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.
Суд, дослідивши матеріали справи та встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.
Із матеріалів справи встановлено, що 28.11.2019 між ТОВ «Мілоан» та відповідачем укладений кредитний договір № 8618313, за умовами якого позичальнику надано кредит в розмірі 7000,00 грн., строком на 30 днів з 28.11.2019 по 28.12.2019 (пункти 1.2 – 1.4 договору). 
Підпунктом 1.5.1 пункту 1.5 договору передбачено, що комісія за надання кредиту складає 840,00 грн., яка нараховується за ставкою 12,00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту.
Згідно підпунктів 1.5.2пункту 1.5 договору проценти за користування кредитом - 4200,00 грн., які нараховуються за ставкою 2,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Тип процентної ставки – фіксована.
За умовами пункту 2.1 кредитного договору, кредитні кошти надаються позичальнику шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної карти позичальника, зареєстрованої позичальником для цієї мети в особистому кабінеті на сайті miloan.ua.
Відповідно до пункту 6.1 договору, цей кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі Товариства miloan.ua.
Додатком №1 до кредитного договору є графік розрахунків.
Ідентифікація відповідача в ІТС кредитора підтверджується довідкою ТОВ «Мілоан» від10.09.2025, згідно якої за номером телефону НОМЕР_1 ОСОБА_1 28.11.2019 11:24:26 було надіслано для підписання кредитного договору одноразовий ідентифікатор – V65132.
Позивачем надано Анкету-заяву на кредит № 8618313, яка містить особисті данні відповідача, зокрема її прізвище, ім`я по батькові; місце та дату народження; місце реєстрації та фактичного проживання; код РНОКПП НОМЕР_2 ; місце роботи; номер мобільного телефону тощо та погоджені умови кредитування.
Перерахування ТОВ «Мілоан» кредитних коштів відповідачу в розмірі 7000,00 грн. на номер картки НОМЕР_3 підтверджується платіжним дорученням №3892668 від 28.11.2019. 
Фактичне зарахування кредитних коштів в сумі 7000,00 грн. на платіжну карту № НОМЕР_4 підтверджується відповіддю АТ КБ «ПриватБанк» від 06.07.2026 № 20.1.0.0.0/7-260706/91836-БТ та доданою до неї випискою по рахунку відповідача, наданих на виконання ухвали суду від 27.05.2026. 
Згідно відомостей про щоденні нарахування та погашення, складених ТОВ «Мілоан», відповідач: 31.12.2019 здійснила платіж, який зараховано на погашення 210,00 грн. комісії, 210,00 грн. тіла кредиту та 546,00 грн. процентів; 04.01.2020 платіж, який зараховано на погашення 203,70 грн. комісії, 203,70 грн. тіла кредиту та 545,72 грн. процентів. 
Інших погашень заборгованості відповідач не здійснювала.
Випискою з особового рахунку за кредитним договором № 8618313 від 28.11.2019 позивач підтвердив, що станом на 14.04.2026 заборгованість відповідача складає 23296,77 грн., з яких 6586,30 грн. заборгованість по кредиту, 840,00 грн. прострочена заборгованість по комісіям, 12370,47 грн. по процентам, 3500,00 грн. штрафам/пені.
27.03.2020 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення права вимоги № 49-МЛ, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право грошової вимоги до боржників, вказаними в реєстрах боржників.
Згідно витягу з Реєстру боржників від 10.09.2025 до договору про відступлення права вимоги на момент набуття ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» права вимоги до відповідача, заборгованість за кредитним договором № 8618313 від 28.11.2019 становить 23296,77 грн., з яких 6586,30 грн. заборгованість по кредиту, 840,00 грн. прострочена заборгованість по комісіям, 12370,47 грн. по процентам, 3500,00 грн. штрафам/пені.
Таким чином, після набуття права вимоги позивач заборгованість відповідача не збільшував, отже заборгованість з 27.03.2020 (укладення договору про відступлення права вимоги) не змінилася. 
01.04.2026 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» направило на адресу відповідача претензію з вимогою погасити заборгованість у сумі 23296,77 грн., яка не виконана.
Правове обґрунтування та мотиви суду.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України).
Відповідно до вимог статей 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в строк, встановлений в договорі, одностороння відмова від зобов`язання, якщо інше не встановлено договором, не допускається.
За статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно зі статтею 638 цього ж Кодексу, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (статті 1055 ЦК України).
Згідно частини першої статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (статті 634ЦК України).
За змістом частини дванадцятої статті 11 Закону України «Про електрону комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до статті 12 Закону України «Про електрону комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно частини другої статті 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Таким чином, укладення в електронній формі правочину та його підписання сторонами електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора відповідає вимогам статей 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Згідно з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20): «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової системи, що додана до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти договір, і надсилаються інші сторони цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифра, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайт інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення... Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позичальником за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами».
Без реєстрації та здійснення входу на веб-сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету та без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, кредитний договір не був би укладений, що повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19 (провадження № 61-9071св20), від 23.03.2020 у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19), від 09.09.2020 у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203 св 20), від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20 (провадження № 61-18967св20), від 12.08.2022 у справі № 234/7297/20 (провадження № 61-11504св21), від 09.02.2023 у справі № 640/7029/19 (провадження № К/9901/35352/19).
Згідно частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом згідно зі статтею 514 ЦК України.
Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. 
Судом встановлено, що кредитний договір укладено дистанційно, в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи кредитора шляхом його підписання відповідачем накладенням електронного підпису, відтвореним одноразовим ідентифікатором, який був надісланий на його номер мобільного телефону, що відповідає статті 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Також, сторони договору узгодили усі істотні умови, необхідні для такого правочину, які відповідали їх внутрішній волі.
Отримання коштів в кредит в розмірі 7000,00 грн. відповідач не оспорює. 
Крім того, відомостями про щоденні нарахування та погашення, складених ТОВ «Мілоан», підтверджується, що відповідач 31.12.2019 та 04.01.2020 здійснила платежі на погашення заборгованості, які первісним кредитором розподілені на часткове погашення заборгованості по комісії, кредиту та процентів.
За такого, наведе додатково підтверджує укладення між первісним кредитом та відповідачем кредитного договору та отримання останньою кредиту в розмірі 7000,00 грн., беззаперечним доказом чого є виписка АТ КБ «ПриватБанк», що спростовує доводи відповідача про недоведеність позивачем укладення з нею кредитного договору. 
Також суд погоджується з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості по процентам в розмірі 12370,47 грн.
Згідно з частин першої, другої статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами або законом про банки і банківську діяльність. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 525 ЦК України).
Згідно відомостями про щоденні нарахування та погашення, складених ТОВ «Мілоан», нарахування процентів здійснено за ставкою 2,00 % в день, що відповідає умова кредитного договору.
Відповідно до до підпункту 2.2.2 пункт 2.2 договору, нарахування позикодавцем процентів за користування кредитом здійснюється здати наступної за днем надання кредиту по дату фактичного повернення кредиту (включно) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування.
Підпунктом 2.2.3 пункт 2.2 договору сторони договору узгодили, що проценти за користування кредитом нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена пунктом 1.6 Договору (2,00 % вдень), яка є незмінною протягом всього строку фактичного користування кредитом Позичальником, включаючи строку, що настає за терміном (датою) повернення кредиту, визначеним пунктом 1.4, якщо Позичальник всупереч умовам цього Договору продовжує користуватися кредитом, окрім випадків, коли визначена в підпункті 1.5.2 ставка є нижчою за стандарту (базову) ставку, встановлену пунктом 1.6 Договору.
Таким чином сторони кредитного договору узгодили нарахування процентів після закінчення 30 денного строку кредитування, у разі подальшого користування позичальником кредитом.
Із відомостей про щоденні нарахування та погашення, складених ТОВ «Мілоан», вбачається, що 31.12.2019 та 04.01.2020 відповідачем були здійснені платежі, кошти від яких в сумі 210,00 грн. та 203,70 грн. зараховані на погашення кредиту, відповідно, враховуючи користування кредитом після встановленого пунктом 1.4 договору строку кредитування ТОВ «Мілоан» нарахувало проценти по 07.03.2020, що відповідає наведеним вище умовам договору.
За такого за розрахунком суду, заборгованість по процентам становить з 28.11.2019 по 07.03.2020 становить 13593,66 грн. ((7000,00 грн. х 2,00 % х 33 дн.) + (6790,00 грн.х 2,00% х 4 дн.)+ (6586,30 грн. х 2,00 % х 64 дн.)), яка є більшою ніж заявлено до стягнення, а тому суд виходить із заборгованості вказаної позивачем.
Також, доведеною є заборгованість по комісії за надання кредиту (підпункт 1.5.1 договору) та неустойки (пені) (пункт 4.1договору), так як сплата позичальником комісії та штрафних санкцій передбачені договором.
При цьому, суд звертає увагу, що відповідач не надала суду контррозрахунку та не спростувала заборгованість, заявлену позивачем.
Безпідставними є доводами відповідача і про недоведеність позивачем набуття права вимоги, оскільки це спростовується дослідженими судом доказами. 
З урахуванням наявних у справі доказів, суд не вбачає підстав і для витребування у позивача доказів, оскільки відповідно до статті 84 ЦПК України оскільки відповідач не надала доказів неможливості отримання таких доказів самостійно. Крім того, наявні у справі докази є достатніми для вирішення спору.
Щодо строку позовної давності то такий строк позивачем не пропущений, так як з 02.04.2020 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 № 540-IX (далі – Закон України № 540-IX). Цим законом доповнено розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України пункт 12, яким передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, строки, визначені зокрема статтею 257 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою КМУ № 651 від 27.06.2023 року карантин в Україні офіційно завершився 30.06.2023. 
Окрім того, 17.03.2022 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 № 2120-IX (далі – Закон № 2120IX), яким розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 19 такого змісту: «19. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії». 04.09.2025 року п.19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України виключено на підставі Закону України № 4434-IX, у зв`язку з чим перебіг позовної давності відновився з 05.09.2025.
Відповідно до статей 12, 76 - 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана за допомогою належних та допустимих доказів довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Згідно статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Дослідженими доказами підтверджується, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором порушила, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка підтверджена матеріалами справи.
Тому враховуючи встановлені обставини та оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі та стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 23296,77 грн.
Так як позов задоволено повністю, на підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі в сумі 2662,40 грн..
Вирішуючи питання про розподіл витрат на правничу допомогу, яка понесена позивачем в розмірі 8000,00 грн., суд враховує вимоги статей 137, 141 ЦПК України та критерії розумності і співмірності.
При цьому суд враховує, що Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з урахуванням конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
Надавши оцінку доказам щодо понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу та зважаючи на те, що справа є незначної складності, в даній категорії спірних правовідносин наявна усталена судова практика, невеликий обсяг наданих доказів у справі, її розгляд в порядку спрощеного провадження, заперечення проти стягнення правничої допомоги відповідачем, а також необхідність врахування дотримання критеріїв розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що співмірним, розумним та необхідним у межах розгляду цієї справи в суді є розмір судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн. 

Керуючись статями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд
ухвалив:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за договором про надання фінансового кредиту №8618313 від 28.11.2019 у розмірі 23296,77 грн. (двадцять три тисячі двісті дев`яносто шість гривень 77 коп.) та судові витрати, які складаються із 2662,40 грн. (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні 40 коп.) судового збору та 4000,00 грн. (чотири тисячі гривень 00 коп.) витрат на правничу допомогу.
У іншій частині стягнення витрат на правничу допомогу відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Відомості про учасників справи:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», код ЄДРПОУ 35234236, юридична адреса: м. Львів, вул.Смаль-Стоцького, 1, коп.28;.
відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 08.09.2026.

Суддя І.В.Коваленко