Справа № 338/1535/25 
Провадження № 22-ц/4808/1191/26 
Головуючий у 1 інстанції ОЛІЙНИК М. Ю. 
Суддя-доповідач Пнівчук 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 липня 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючої (суддя-доповідач) Пнівчук О. В.,
суддів:    Баркова В. М., Бойчука І. В.,
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Романенко Євген Олександрович, на рішення Тисменицького районного суду від 15 травня 2026 року, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
встановив:
У листопаді 2025 року представник ТОВ «Укр Кредит Фінанс» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги обгрунтовував тим, що 03 жовтня 2023 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1281-6400, відповідно до умов якого банк надав позичальнику грошові кошти в розмірі 6000,00 грн на строк 300 днів з базовим періодом 5 днів зі зниженою відсотковою ставкою 2,50% в день та стандартною процентною ставкою 3,00% в день. Кредитодавець умови договору виконав та перерахував 6 000,00 грн на платіжну картку позичальника.
Натомість ОСОБА_1 всупереч умов кредитного договору належним чином не виконав своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, відсотків, внаслідок цього утворилась заборгованість, яка станом на 07 жовтня 2025 року становить 54 090,00 грн, з яких: 6 000,00 грн – прострочена заборгованість за кредитом; 48 090,00 грн – прострочена заборгованість за нарахованими процентами. Кредитодавцем було прийнято рішення про часткове списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами у сумі 29 700,00 грн за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 24 390,00 грн.
Посилаючись на вказані обставини, ТОВ «Укр Кредит Фінанс» просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 24 390,00 грн, з яких 6000,00 грн прострочена заборгованість за кредитом та 18 390,00 грн прострочена заборгованість за нарахованими процентами.
Рішенням Тисменицького районного суду від 15 травня 2026 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за кредитним договором №1281-6400 від 03.10.2023 в розмірі 24 390 грн, а також судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн.
Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.
Скаржник посилається на те, що суд першої інстанції зазначив, що з 25.12.2023 максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1 % відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». При цьому суд здійснив розрахунок процентів, виходячи із суми тіла кредиту 60 000 грн замість фактичних 6 000 грн, зазначивши, що за період з 25.12.2023 по 28.07.2024 сума процентів становить 22 050 грн.
Таким чином, суд допустив арифметичну помилку. Навіть за застосованою ним методикою розрахунку сума процентів становила б 13 020 грн, а не 22 050 грн. Незважаючи на це, суд, поклавши в основу рішення помилковий розрахунок, дійшов безпідставного висновку про законність заявлених до стягнення процентів у розмірі 18 390 грн.
Вважає, що суд дійшов передчасного висновку, що відповідач підписав електронний договір за допомогою одноразового ідентифікатора А3023. Водночас позивач не надав належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що цей ідентифікатор був направлений на номер телефону, який належить ОСОБА_1 , отриманий та використаний саме ним. Зокрема, у матеріалах справи відсутні лог-файли оператора мобільного зв`язку чи інші технічні докази відправлення та введення одноразового ідентифікатора.
Сам по собі зазначений у тексті договору одноразовий ідентифікатор не є належним доказом підписання електронного договору відповідачем у розумінні Закону України «Про електронну комерцію». Крім того, позивач не надав належних і допустимих доказів фактичного перерахування кредитних коштів на банківський рахунок відповідача, зокрема виписки з рахунку, яка б підтверджувала їх зарахування. За відсутності доказів фактичного надання грошових коштів не підтверджено виникнення кредитних правовідносин між сторонами.
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Укр Кредит Фінанс» зазначає, що 24.06.2026 ним було сформовано та направлено ОСОБА_1 індивідуальну пропозицію щодо врегулювання заборгованості. Згідно з нею відповідачу було запропоновано сплатити 8 422,40 грн до 24.07.2026, після чого Товариство зобов`язувалося припинити дію кредитного договору у зв`язку з його частковим виконанням та частковим прощенням боргу.
За змістом частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд виходив з того, що відповідач порушив умови кредитного договору, у добровільному порядку ухилявся від сплати заборгованості за таким, а тому дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за Договором про відкриття кредитної лінії № 1281-6400 від 03 жовтня 2023 року в частині тіла кредиту в сумі 6000 грн.
Визначаючи розмір процентів, суд першої інстанції виходив із того, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», відповідно до яких умови договору, що обмежують права споживача порівняно із встановленими законом, є нікчемними. З огляду на це суд дійшов висновку, що з 25.12.2023 максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1 %.
За розрахунком суду розмір процентів за весь період мав становити 28 050 грн, з яких 9 030 грн – за період з 03.10.2023 по 24.12.2023 та 22 050 грн – за період з 25.12.2023 по 28.07.2024. Водночас, посилаючись на неможливість виходу за межі позовних вимог, суд стягнув проценти у заявленому позивачем розмірі – 18 390 грн.
Також суд зазначив про відсутність підстав для застосування до спірних правовідносин пільг, передбачених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки належних і допустимих доказів проходження відповідачем військової служби на час розгляду справи не було надано.
Колегія суддів погоджується із такими висновками, враховуючи наступне.
Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що 03 жовтня 2023 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1281-6400 за допомогою веб-сайту (https://creditkasa.ua), який підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором (а.с. 94-100). 
Пунктом 2.2 зазначеного договору передбачено, що кредитодавець відкрив кредитну лінію для позичальника шляхом надання позичальнику грошових коштів (далі – кредит) на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом у порядку, передбаченому цим договором.
Відповідно до пунктів 4.1, 4.2 договору розмір кредиту – 6 000,00 грн; дата надання/видачі кредиту 03 жовтня 2023 року. 
Кредит надається позичальнику шляхом безготівкового переказу грошової суми, вказаної у п. 4.1. цього договору, на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу. Ініціювання безготівкового переказу грошової суми, вказаної у п. 4.1. цього договору, здійснюється кредитодавцем безпосередньо після укладення сторонами цього договору та надіслання позичальнику примірника договору та додатків до нього у вигляді електронного документа. Кредит вважається наданим позичальнику з моменту списання грошових коштів з банківського рахунку кредитодавця за належними реквізитами для їх наступного зарахування на електронний платіжний засіб, зазначений позичальником при оформленні кредиту (п. 4.6 Договору).
Згідно з пунктом 4.7 договору плата за видачу кредиту передбачена у формі процентів за користування кредитом; тип процентної ставки за користуванням кредитом - фіксована. Процентна ставка за користування кредитом не змінюється протягом усього строку користування кредитом, однак позичальнику на умовах, вказаних у даному договорі (програма лояльності), може надаватися можливість скористатися кредитом за промо-ставкою та/або пільговою, та/або зниженою процентними ставками. Надані клієнту в межах програм лояльності ставки діють і залишаються незмінними протягом усього періоду дії пропозиції в межах програми лояльності за умови дотримання клієнтом усіх умов відповідної програми лояльності.
Пунктом 4.6 договору передбачено, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, за наступною ставкою: стандартна процентна ставка становить 3,00% за кожен день користування кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього договору, за виключенням строку використання права користування кредитом за промо-ставкою та/або зниженою, та/або пільговою процентною ставкою).
Згідно з пунктів 4.12 кредитного договору строк кредитування, тобто, строк на який надається кредит позичальнику: 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику (далі - строк кредитування). Дата повернення (виплати) кредиту 28 липня 2024 року. Строк договору є рівним строку кредитування. В частині виконання зобов`язань договір діє до повного та належного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором.  Відповідно до довідки про перерахування суми кредиту №1281-6400 від 03 жовтня 2023 року ОСОБА_1 перераховано на масковану платіжну картку НОМЕР_1 6000,00 грн (а.с. 21). 
Факт надання позивачем кредитних коштів відповідачу підтверджується квитанцією АТ КБ «Приватбанк» про перерахування коштів від ТОВ «Укр Кредит Фінанс» через систему платежів LiqPay на підставі договору № 1281-6400, 2023-10-03 на карту отримувача (а.с. 20).
Згідно з розрахунку заборгованість відповідача станом на 07.10.2025 року становить 54 090,00 грн, з яких: 6 000,00 грн – прострочена заборгованість за кредитом, 48 090,00 грн – прострочена заборгованість за нарахованими процентами. При цьому нарахування відсотків здійснено до 28 липня 2024 року (а.с. 22).
Відповідно до частини першої ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (частина третя статті 207 ЦК України).
Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України).
Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Так, відповідно до п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору,укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
За таких обставин суд вважає, що між сторонами 03 жовтня 2023 року договір про відкриття кредитної лінії №1281-6400 був укладений та підписаний в електронній формі, і такі дії сторін узгоджуються з вимогами статей 6, 627 ЦК України та статей 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію».
ТОВ «Укр Кредит Фінанс» виконало свої зобов`язання за кредитним договором, надало відповідачу грошові кошти у розмірі 6 000,00 грн, що підтверджується матеріалами справи. 
Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Враховуючи зміст кредитного договору слід дійти висновку, що ОСОБА_1 з моменту підписання цього договору був обізнаний щодо оплатності наданого кредиту, а також щодо свого обов`язку вносити плату за користування кредитом, розміру процентів, порядку їх сплати та відповідальності за прострочення погашення кредиту.
Статтею 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину, яка означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.
У разі не спростування презумпції правомірності договору, зокрема в частині умов щодо нарахування відсотків, всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.
Стороною відповідача не надано належних доказів не надходження кредитних коштів на свій рахунок та доказів на спростування обставин, на які посилається позивач у позовній заяві. Більше того, як вбачається з розрахунку заборгованості, ОСОБА_1 погашав кредитну заборгованість 03.11.2023 на суму 5610,00 грн.
Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Зокрема, 22 листопада 2023 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» №3498-IX, який набрав чинності 24 грудня 2023 року. Цим законом доповнено ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», відповідно до якої максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до ч. 4 цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія п. 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування», передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати протягом перших 120 днів 2.5%, протягом наступних 120 днів 1,5%. 
Отже, наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24 грудня 2023 року денна процентна ставка має бути не більше 2,5%, з 23 квітня 2024 року не більше 1,5%, а з 21 серпня 2024 року не більше 1%. 
Розмір і порядок нарахування процентів за користування кредитом визначаються сторонами, однак вони повинні узгоджуватися із нормами Закону.
Кредитний договір № 1281-6400 укладений 03.10.2023 строком 300 днів. Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року набрав чинності 24 грудня 2023 року. Тобто даний кредитний договір діяв після набрання чинності цим Законом. 
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що проценти за період з 03.10.2023 по 24.12.2023 підлягають нарахуванню відповідно до умов договору за ставкою 2,5 % на день та становлять 9 030,00 грн.
Разом із тим, починаючи з 24.12.2023, до спірних правовідносин підлягає застосуванню пункт 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування». Відтак за період з 24.12.2023 по 22.04.2024 сума процентів становить 18 150,00 грн (6000*2,5%*121 день), а за період з 23.04.2024 по 28.07.2024 – 8 730,00 грн (6000*1,5*97 дні). Таким чином, загальна сума процентів, нарахованих відповідно до вимог закону, становить 35 910,00 грн.
Водночас, з урахуванням часткового списання нарахованих процентів, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 лише 18 390,00 грн прострочених процентів.
За таких обставин, незважаючи на те, що суд першої інстанції неправильно застосував положення пункту 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» та допустив арифметичну помилку при визначенні розміру процентів, він дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача процентів у заявленому позивачем розмірі, оскільки не мав права виходити за межі позовних вимог.
Колегія суддів також бере до уваги, що, як зазначено у відзиві на апеляційну скаргу, 24.06.2026 ТОВ «Укр Кредит Фінанс» сформувало та направило ОСОБА_1 індивідуальну пропозицію щодо врегулювання заборгованості, якою запропонувало сплатити 8 422,40 грн до 24.07.2026. У разі сплати зазначеної суми Товариство зобов`язувалося припинити дію кредитного договору у зв`язку з його частковим виконанням та частковим прощенням боргу. Наведене свідчить, що позивач був готовий врегулювати спір шляхом прийняття суми, меншої за заявлену до стягнення в суді.
З огляду на зазначене, підстави для скасування рішення суду з наведених апелянтом підстав відсутні.
За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду – без змін.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 381- 384, 389 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Романенко Євген Олександрович, залишити без задоволення, а рішення Тисменицького районного суду від 15 травня 2026 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий        О. В. Пнівчук
Судді:         В. М. Барков
І. В. Бойчук