Головуючий І інстанції: М.М. Шаповал

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2026 р. | Справа № 480/1685/26
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Мінаєвої К.В.,
Суддів: Ральченка І.М. , Фоміної Л.О. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 08.06.2026, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40602, по справі № 480/1685/26
за позовом ОСОБА_1 
до  Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області , Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області   
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
І. Зміст позовних вимог та їх обґрунтування.
ОСОБА_1 (далі - позивачка, ОСОБА_1 ) звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до  Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі - відповідач1, ГУ ПФУ в Сумській області) , в якому просила суд:
- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Сумській області щодо недостовірного внесення даних про пільговий страховий стаж до Реєстру застрахованих осіб, та скасувати рішення ГУ ПФУ в Одеській області від 07.02.2025 № 183950008631 про відмову у призначені пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";
- зобов`язати ГУ ПФУ в Сумській області внести зміни до Реєстру застрахованих осіб з метою виправлення невідповідності фактичного страхового стажу за період роботи з 01.01.1987 по 27.04.2011, внаслідок чого її пільговий страховий стаж повинен становити 23 роки 09 місяці 16 днів; повторно розглянути заяву від 31.01.2025 про призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-1V за поданими документами, що підтверджують її пільговий страховий стаж за період з 01.01.1987 по 27.04.2011, що становить 23 років 07 місяців 02 днів. 
В обґрунтування позовної заяви позивачка зазначила, що 31.01.2025 вона подала заяву до Лебединського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) № 8 ГУ ПФУ в Сумській області з усіма необхідними документами для призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до пункту 5 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки її вік перевищив 55 років, а наявний стаж свинарки, доярки та оператора машинного доїння корів дає право на достроковий вихід на пенсію на пільгових умовах. Однак рішенням ГУ ПФУ в Одеській області протиправно відмовлено у призначенні пенсії та протиправно не зараховано до пільгового стажу періоди роботи дояркою. 
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 18.05.2026 залучено Головне управління Пенсійного фонду в Одеській області (далі - відповідач2, ГУ ПФУ в Одеській області) у якості співвідповідача до участі у справі.
ІІ. Зміст рішення суду першої інстанції.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 08.06.2026 позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 07.02.2025 № 183950008631 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області до пільгового стажу ОСОБА_1 , визначеного п. 5 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зарахувати період роботи її дояркою та оператора машинного доїння корів з 01.01.1987 по 27.04.2011.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 31.01.2025 про призначення пенсії та прийняти рішення по суті заяви з урахуванням правової оцінки, наданої судом по даній справі.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області витрати зі сплати судового збору в сумі 1331,20 гривень.
Ухвалюючи судове рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до наданих документів позивачка працювала дояркою повний робочий день та виконувала встановлені мінімуми трудоднів, тому суд дійшов висновку про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Одеській області від 07.02.2025 № 183950008631 та зобов`язання зарахувати до спеціального стажу періоди роботи дояркою з 01.01.1987 по 27.04.2011, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Для повного захисту порушеного права на пенсію у відповідності до вимог ст. 9 КАС України суд першої інстанції зобов`язав ГУ ПФУ в Одеській області (відповідач, який вирішив питання про право позивача на пенсію) повторно розглянути заяву позивачки від 31.01.2025 про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду по даній справі. 
ІІІ. Підстави апеляційного оскарження та їх обґрунтування.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач 2, ГУ ПФУ в Одеській області звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 08.06.2026 по справі № 480/1685/26 та винести нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
В доводах апеляційної скарги зазначає, що за наданими документами та відомостями реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування страховий стаж ОСОБА_1 склав 23 роки 8 днів, пільговий стаж — 16 років 7 місяців 16 днів. За результатами розгляду документів доданих до заяви, до страхового стажу зараховано усі періоди роботи згідно наданих документів. До пільгового стажу не зараховані період з 01.04.2008 по 27.04.2011 згідно довідки №400 від 25.12.2024, оскільки відсутня інформація щодо встановлених норм обслуговування та їх виконання. В акті перевірки достовірності документів, поданих для призначення /перерахунку пенсії №1800-0904-1/7981 від 25.12.2024 зазначено, що перевірити виконання норм обслуговування голів корів неможливо, у зв`язку з ненаданням підтверджуючих документів.
Оскільки трудова книжка позивачки не дає можливості точно встановити факт зайнятості у специфічних умовах праці, тому Головним управлінням Пенсійного Фонду України в Одеській області правомірно прийнято рішення № 183950008631 від 07.02.2025 про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до пункту 5 частини 2 статті 114 Закону у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.
Вважає, що суд першої інстанції при вирішенні справи вийшов за межі завдань адміністративного судочинства, а саме втрутився в дискреційні повноваження Головного управління зобов`язавши Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області до пільгового стажу ОСОБА_1 період роботи її дояркою та оператора машинного доїння корів з 01.01.1987 по 27.04.2011, що є втручанням в дискреційні повноваження Головного управління.
Вказує, що стягнення судом першої інстанції на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області витрати зі сплати судового збору в сумі 1331,20 гривень суперечить нормам чинного законодавства.
ІV. Провадження в суді апеляційної інстанції та виклад позиції інших учасників справи.
Позивачка надала відзив на апеляційну скаргу, в якому вказала, що уточнюючою довідкою від 25.12.2024 № 400 «Про підтвердження наявного стажу ро боти для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» наданою ТДВ «Племзавод «Михайлівка», яка складена з дотриманням вимог п. 20 Порядку № 637 підтверджено, що трудовий стаж з 01.04.2008 по 27.04.2011 відноситься до пільгового стажу. Оскільки первинні бухгалтерські документи та додатки до них на день перевірки були спи сані сільгосппідприємством з зберігання, тому підтвердження пільгового стажу здійснено Довідкою від 25.12.2024 № 400, як це передбачено Порядком № 637.
Вважає, що приймаючи рішення по справі суд не виходив за межі завдань адміністративного судочинства та не втручався в дискреційні повноваження апелянта, а оцінив обставини справи та об рав справедливе рішення, щоб не було свавілля з боку пенсійного органу.
Вказує, що якщо кошторисом пенсійного органу передбачені кошти на оплату судового збору за подання апеляційної скарги, тому є і кошти на відшкодування понесених позивачкою судових витрат за рішенням суду по справі № 480/1685/26, що свідчить про те, що прийняте судове рішення про стягнення на користь позивачки витрат зі сплати судового збору в сумі 1331,20 грн. не суперечить нормам чинного законодавства, та підлягає виконанню відповідачем.
Зазначає, що апелянт не навів достатніх аргументів, які були б підставою для спростування прийнятого рішення.
Просить відмовити в проханні апелянта про скасування рішення Сумського окружного адмініс тративного суду від 08.06.2026 по справі № 480/1685/26, оскільки доводи апеляційної ска рги не відповідають нормам матеріального права та залишити в силі рішення суду .
Позивачка повідомлена про перегляд рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.06.2026 судом апеляційної інстанції належним чином шляхом направлення копій ухвал Другого апеляційного адміністративного суду про відкриття апеляційного провадження та про призначення даної справи до апеляційного розгляду рекомендованими листами, які відповідно до повідомлень про вручення поштового відправлення нею отримано. Відповідачі повідомлені шляхом направлення копій ухвал Другого апеляційного адміністративного суду про відкриття апеляційного провадження та про призначення даної справи до апеляційного розгляду в електронній формі до електронного кабінету. 
Згідно зі статтею 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) розглядає справу без повідомлення учасників справи (у порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. З урахуванням вимог частини четвертої статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розгляд апеляційної скарги здійснюється з урахуванням перебування головуючого судді Мінаєвої К.В. у період з 27.07.2026 по 21.08.2026 у щорічній відпустці відповідно до наказу Другого апеляційного адміністративного суду від 07.07.2026 №2.2-06/268. 
V. Обставини, встановлені судом.
Судовим розглядом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 31.01.2025 позивачка звернулася до Лебединського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) № 8 ГУ ПФУ в Сумській області з документами для призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до пункту 5 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
За принципом екстериторіальності заява позивачки розглядалась ГУ ПФУ в Одеській області.
Рішенням ГУ ПФУ в Одеській області від 07.02.2025 № 183950008631 позивачці відмовлено у призначенні пільгової пенсії, через відсутність необхідного пільгового стажу, а саме 20 років, як це передбачено пунктом 5 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Зазначено, що страховий стаж складає 23 роки 08 днів, а пільговий стаж жінки, яка працювала дояркою 16 років 07 місяців 16 днів.
До пільгового стажу не зараховані періоди роботи з 01.04.2008 по 27.04.2011 згідно довідки № 400 від 25.12.2024, оскільки відсутня інформація щодо встановлених норм обслуговування та їх виконання. В акті перевірки достовірності документів, поданих для призначення/перерахунку пенсії № 1800-0904-1/7981 від 25.12.2024 зазначено, що перевірити виконання норм обслуговування голів корів неможливо, у зв`язку з ненаданням підтверджуючих документів.
Не погодившись з вказаним рішенням, позивачка звернулась до суду з цим позовом. 
VІ. Позиція суду апеляційної інстанції.
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також, у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Пункт 6 частини першої статті 92 Конституції України передбачає, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-IV).
Відповідно до положень пункту 5 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається жінкам, які працюють доярками (операторами машинного доїння), свинарками-операторами в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності стажу на зазначених роботах не менше 20 років, за умови виконання встановлених норм обслуговування.
Норми обслуговування для цих цілей встановлюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Аналогічні норми містяться у пункті «д» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ).
Згідно зі статтею 56 Закону № 1788-ХІІ до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.
Статтею 62 Закону №1788-ХІІ визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а в разі відсутності її чи відповідних записів у ній наявність трудового стажу підтверджується в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 №162, Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 та Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Мінпраці та соцполітики № 259/34/5 від 08.06.2001, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка (далі - Порядок № 637).
За змістом пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Пунктом 20 Порядку № 637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Додатково в довідці наводяться такі відомості: стосовно жінок, які працюють доярками (операторами машинного доїння), свинарками-операторами на підприємствах сільського господарства (в тому числі в колгоспах) - про виконання встановлених норм обслуговування.
Таким чином, головними умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є виконання роботи доярки, досягнення відповідного віку, а також наявність відповідного стажу.
Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 21.11.2019 у справі № 701/1232/16-а.
Тобто, основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, натомість, необхідність підтвердження трудового стажу іншими документами виникає лише у випадку відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Норми обслуговування для цих цілей встановлюються в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України (абзац другий пункту 5 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV та абзац другий пункту «д» частини першої статті 13 Закону № 1788-ХІІ).
Порядок призначення пенсій на пільгових умовах операторам машинного доїння (дояркам) та свинаркам роз`яснено у листі Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 № 7 згідно з яким до доярок належать працівники, які оформлені на роботу доярками, свинарками, мають відповідні посвідчення, які постійно зайняті протягом повного сезону сільгоспробіт в рослинництві та тваринництві. Дояркам, свинаркам, які відпрацювали повний польовий період на колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, весь рік роботи зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення, і в тому випадку, якщо в міжпольовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи, на тваринницьких фермах тощо. Віднесення господарства до сільгосппідприємств, доярки та свинарки яких мають право на пільгову пенсію, здійснюється відповідно до класифікатора галузей народного господарства. До сільськогосподарських належать підприємства, які виробляють продукцію рослинництва і тваринництва. Єдина назва професії «доярка» та «свинарка», запроваджена в 1961 році, тому головними умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є виконання робіт дояркою/свинаркою, досягнення відповідного віку, а також наявність стажу дояркою/свинаркою 20 і більше років.
Незатвердження (та як наслідок відсутність відповідних підтвердних документів) норм обслуговування тварин для доярок господарства на відповідному підприємстві не може ототожнюватися з невиконанням таких норм за наявної щомісячної оплати за посадою доярка/свинарка узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 10.07.2018 у справі № 709/1360/17, від 07.02.2019 у справі № 699/155/17, від 20.01.2022 у справі № 219/4003/17.
Записами трудової книжки ОСОБА_2 серія НОМЕР_1 підтверджено наступні періоди роботи:
- запис №1 - 01.08.1991 прийнята в члени колгоспу ім. Шевченка, прийнято на роботу свинаркою (Пр. №7 від 01.08.1991);
- колгосп ім. Шевченка реорганізовано в КСП ім. Шевченка (Пр. № 3 загальних зборів 05.12.1992);
- запис №2 - 02.10.1993 переведено на роботиу дояркою МТФ №1 (Пр. №10 від 02.10.1993);
- 29.02.2000 КСП ім. Шевченка реорганізовано в ПСАК Агрофірму вм. Шевченка (Пр. №1 Установчих зборів 29.02.2000);
- запис №3 - 20.01.2007 звільнено з роботи (Пр. № 1 від 20.07.2007);
- запис № 4 - 22.01.2007 ТОВ "СК-Агро" прийнято на роботу дояркою (Пр. № 4к від 22.01.2007);
- запис №5 - 21.03.2008 звільнена з роботи (Наказ №15 від 24.03.2008);
- запис №6 - 01.04.2008 ВАТ "Плімзавод "Михайлівка" прийнята на посаду оператора машинного доїння корів (Наказ №35к від 01.04.2008);
- запис № 7 - 27.04.2011 звільнена за власним бажанням (Наказ №22-к від 28.04.2011) (а.с. 34-36).
З рішення ГУ ПФУ в Одеській області від 07.02.2025 № 183950008631 встановлено, що до пільгового стажу не зараховані періоди роботи з 01.04.2008 по 27.04.2011 згідно довідки № 400 від 25.12.2024, оскільки відсутня інформація щодо встановлених норм обслуговування та їх виконання. В акті перевірки достовірності документів, поданих для призначення/перерахунку пенсії № 1800-0904-1/7981 від 25.12.2024 зазначено, що перевірити виконання норм обслуговування голів корів неможливо, у зв`язку з ненаданням підтверджуючих документів.
Зі змісту довідки № 400 від 25.12.2024 про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлено, що ОСОБА_1 особа працювала повний робочий день в ВАТ Племзавод «Михайлівка» і за період з 01.04.2008 року (наказ № 35-к від 04.04.2008 року) по 27.04.2011 року (наказ № 22-к від 28.04.2011 року) на посаді оператор машинного доїння та виконувала встановлені норми обслуговування, пільговий стаж становить 3 (три) роки 27 (двадцять сім) днів.
Підстава для видачі: розрахунково платіжна відомість по заробітній платі за період з 2008 року по 2011 рік, книги наказів за 2008 року -2011 рік, особова картка працівника, акти на списання первинних документів від 19.01.2012 року (документи за 2008 рік), акт на списання первинних документів від 11.01.2013 року (документи за 2009 рік), акт на списання первинних документів від 17.01.2014 року (документи за 2010 рік), акт на списання первинних документів від 15.01.2015 року (документи за 2011 рік), Статут ВАТ племзавод «Михайлівка». Додаткові відомості: ОСОБА_1 у відпустках без збереження заробітної плати не перебувала , на іншу роботу не переводилася.
Вказаний період корелюється з даними трудової книжки позивачки.
Разом з тим вказана довідка не була взята пенсійним органом до уваги з огляду на незазначення інформації щодо встановлених норм обслуговування та їх виконання.
Колегія суддів зазначає, що незазначення інформації щодо встановлених норм обслуговування, виконання яких повинно враховуватися при призначенні дояркам пенсії за віком на пільгових умовах та відсутність відповідних підтверджуючих документів щодо виконання таких норм за вказаний період, на думку суду, не може свідчити про невиконання позивачкою таких норм та не спростовує факту виконання ОСОБА_1 повний робочий день робіт на посаді оператора машинного доїння. Більш того, у довідці чітко зазначено, що позивачка виконувала встановлені норми обслуговування. 
Враховуючи вказане, період з 01.04.2008 по 27.04.2011 має бути зарахований до пільгового стажу позивачки з огляду на підтвердження її роботи у зазначений період оператором машинного доїння в ВАТ Племзавод «Михайлівка».
Крім того, зі змісту форми РС-право ОСОБА_1 судом апеляційної інстанції встановлено, що до пільгового періоду роботи не зараховано період з 01.08.1987 по 30.09.1987 (догляд за дитиною до 3-х років), з 01.01.1988 по 08.11.1988 (догляд за дитиною до 3-х років), з 09.11.1988 по 31.12.1990, з 01.07.1996 по 30.09.1996 (а.с. 139).
Відповідно до частини третьої статті 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується також: е) тимчасова непрацездатність, що почалась в період роботи; ж) час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку.
Згідно з частиною другою статті 181 Кодексу законів про працю України відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати зараховуються як до загального, так і до безперервного стажу роботи і до стажу роботи за спеціальністю.
Відповідно до пункту 11 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми встановлюється на підставі:
свідоцтва про народження дитини або паспорта (у разі смерті дитини - свідоцтва про смерть);
документів про те, що до досягнення дитиною 3-річного віку мати не працювала.
Документами, які підтверджують те, що до досягнення дитиною 3-річного віку мати не працювала, і те, що до досягнення дитиною 12-річного віку один з батьків не працював, є: виписка з трудової книжки; відомості про відсутність в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців інформації про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця, отримані в порядку взаємного обміну інформацією; інформація із системи персоніфікованого обліку.
Отже, час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми до досягнення ними трирічного віку зараховується до страхового стажу та встановлюється на підставі свідоцтва про народження дитини або паспорта (у разі смерті дитини - свідоцтва про смерть) та документів про те, що до досягнення дитиною 3-річного віку мати не працювала.
На підтвердження часу догляду матері за дитиною до 3-річного віку надала до матеріалів справи копію свідоцтва про народження доньки ОСОБА_3 серія НОМЕР_2 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 17.), а також копію свідоцтва про народження доньки ОСОБА_4 , серія НОМЕР_3 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 82).
Таким чином, позивачці має бути зарахований до її страхового стажу період догляду за дітьми до досягнення дитиною 3-річного віку до пільгового періоду, а також період тимчасової непрацездатності, яка почалась в період роботи з 01.07.1996 до ІНФОРМАЦІЯ_2 (дати народження доньки ОСОБА_4 ).
Враховуючи наведене, колегія суддів вказує, що пенсійним органом протиправно не було зараховано до пільгового періоду роботи позивачки періоди з 01.08.1987 по 30.09.1987, з 01.01.1988 по 08.11.1988, з 09.11.1988 по 24.07.1990 та з 01.07.1996 по 30.09.1996.
Разом з тим, судом першої інстанції в рішенні не було надано оцінку перебування позивачки у відпустці по догляду за дітьми та періоду її тимчасової непрацездатності, хоча позовна заява містить посилання на вказані обставини.
З урахуванням того, що позивачці протиправно не були зараховані до пільгового стажу відповідні періоди трудової діяльності, колегія суддів вважає, що рішення ГУ ПФУ в Одеській області від 07.02.2025 № 183950008631 є протиправним на підлягає скасуванню.
Обираючи належний спосіб захисту порушеного права у спірних правовідносинах, суд апеляційної інстанції враховує наступне.
За змістом частини четвертої статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Адміністративний суд надає оцінку рішенню суб`єкта владних повноважень на відповідність критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 КАС України, виключно з огляду на зміст такого рішення.
Суд враховує, що обчислення стажу відноситься до компетенції органів Пенсійного фонду, і суд не може перебирати на себе таку функцію та здійснювати розрахунок страхового стажу особи та визначати його достатність для призначення пенсії.
У постанові від 26.09.2023 у справі № 420/5833/19 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зауважив, що дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує останнього вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні. Натомість, застосування такого способу захисту прав, свобод та інтересів позивача як зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти конкретне рішення, є правильним тоді, коли останній розглянув клопотання заявника та прийняв рішення, яким відмовив у його задоволенні.
Тобто, у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками розгляду звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.
Якщо ж таким суб`єктом владних повноважень на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт владних повноважень дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати його прийняти рішення з урахуванням оцінки суду.
За приписами частини другої статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Враховуючи викладене, задля ефективного захисту прав і свобод позивачки колегія суддів дійшла висновку про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 , визначеного пунктом 5 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", періоди трудової діяльності позивачки з 01.08.1987 по 30.09.1987, з 01.01.1988 по 08.11.1988, з 09.11.1988 по 24.07.1990 та з 01.07.1996 по 30.09.1996, з 01.04.2008 по 27.04.2011; повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 31.01.2025 про призначення пенсії та прийняти рішення по суті заяви з урахуванням висновків суду.
В аспекті оцінки інших аргументів учасників справи колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема, у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява №63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, решта доводів та аргументів сторін, що наведена у заявах по суті справи, не потребує окремої оцінки суду, оскільки зроблених судом висновків не спростовують.
Поряд з цим варто зауважити, що право суду на вихід за межі доводів апеляційної скарги передбачено частиною другою статті 308 КАС України, відповідно до якої суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
За приписами пункту 2 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно з частиною першою статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи, вищенаведене, колегія суддів вказує, що у зв`язку з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 
VІІ. Судові витрати.
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з частиною шостою статті 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
З матеріалів справи встановлено, що позивачка сплатила судовий збір за подання адміністративного позову у розмірі 1331, 20 грн (квитанція до платіжної інструкції ІД 804-1040440-1-610026-73 від 11.03.2026).
Таким чином, з огляду на результати апеляційного перегляду справи, судові витрати по сплаті судового збору в суді першої інстанції підлягають стягненню на користь позивачки за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, рішення якого визнано протиправними.
Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 317, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області - задовольнити частково.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 08.06.2026 по справі № 480/1685/26 скасувати.
Ухвалити рішення, яким позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 07.02.2025 № 183950008631 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області до пільгового стажу ОСОБА_1 , визначеного пунктом 5 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зарахувати періоди роботи з 01.08.1987 по 30.09.1987, з 01.01.1988 по 08.11.1988, з 09.11.1988 по 24.07.1990 та з 01.07.1996 по 30.09.1996, з 01.04.2008 по 27.04.2011.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 31.01.2025 про призначення пенсії та прийняти рішення по суті заяви з урахуванням висновків суду.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області витрати зі сплати судового збору в сумі 1331,20 грн . 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Суддя-доповідач | | К.В. Мінаєва
Судді | | І.М. Ральченко   Л.О. Фоміна