КРИВОРІЗЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
Справа № 171/151/25
Провадження № 1-кп/177/146/26 
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 липня 2026 року Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді         ОСОБА_1  
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі матеріали кримінального провадження№ 12024043090000315 від 03.09.2024 за ч. 3 ст. 297 КК України, щодо: 
ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Крутояр Ульянівської області, Російська Федерація, громадянина України, із повною загальною середньою освітою, призваного за призовом під час мобілізації, військовослужбовця Збройних Сил України, військової частини НОМЕР_1 , станом на 18.07.2025 перебуваючого на посаді стрільця-санітара 3 механізованого відділення 2 механізованого взводу 1 механізованої роти 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , не одруженого, який утриманців не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , судимий: 1) вироком Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 20.05.2009 за ч. 1 ст. 127, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 153, 70 КК України до 4 років та 6 місяців позбавлення волі; 2) вироком Павлоградського міського суду Дніпропетровської області від 09.12.2016, за ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 146 КК України до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна; звільнений по строку відбуття покарання 03.03.2023; 3) вирком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 26.06.2026 за ч 5 ст. 407, ч. 1 ст. 263 КК України до 6 років позбавлення волі,
за участі:
секретаря судового засідання ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого 
(у режимі відеоконференції) ОСОБА_2 ,
захисника обвинуваченого,
адвоката (у режимі відеоконференції) ОСОБА_5 ,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_2 , 10.12.2024 о 14 год. 00 хв., діючи умисно, вчинив наругу над могилами, демонструючи явну неповагу до суспільства та зневагу до встановлених у суспільстві правил поведінки, грубо порушуючи громадський порядок, що супроводжувалося особливою зухвалістю, усвідомлюючи небезпечний характер своїх дій і бажаючи їх вчинити, із корисливих мотивів, усупереч загальноприйнятим моральним принципам та релігійним традиціям щодо поховання померлих, вияву поваги та пам`яті про них, перебуваючи на кладовищі, за адресою: АДРЕСА_3 , яке відповідно до ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу», є місцем поховання.
Так, ОСОБА_2 , 10.12.2024 о 14 год. 05 хв., із метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на вчинення пошкодження пам`ятників, що в місці поховання, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, із корисливих мотивів, підійшов до місця поховання ОСОБА_6 (роки життя 04.10.1930 - 17.10.1991), та ОСОБА_7 (роки життя 05.08.1931 - 10.12.1971) де переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, умисно, із корисливих мотивів, застосовуючи фізичні зусилля за допомогою рук, штовхаючи обома руками умисно зруйнував постамент надгробної плити у місці поховання ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , розмірами: висотою та шириною - 60 см, довжиною - 200 см, що є складовою частиною поховання. Далі, ОСОБА_2 руками дістав із місця поховання металеву конструкцію, яка призначена для утримання постаменту та надгробної плити, яка складається з 2 металевих швелерів, довжиною 200 см, розмірами 80х40 см, товщиною стінок 6 мм, вартість яких становить 297,48 грн за одиницю, загальною вартістю 594,96 грн, 2 металевих швелерів довжиною 60 см, розмірами 80х40, товщиною стінок 6 мм, вартість яких становить 178,48 грн та 3 металевих арматур довжиною 223 см, та діаметром 2,5 см, вартість за одиницю яких становить 166,71 грн, загальною вартістю 500,13 грн.
Після чого, ОСОБА_2 , із місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, внаслідок чого потерпілій ОСОБА_9 завдано матеріальної шкоди на загальну суму 1273,57 грн.
Дії ОСОБА_2 кваліфіковано за ч. 3 ст. 297 КК України, за ознаками наруги над могилою, вчиненої з корисливих мотивів.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_2 вину визнав, не заперечувала обставин, викладених у обвинувальному акті. Надав показання про те, що у визначені в обвинувальному акті дату, час та місці, він вчинив наругу над могилою раніше невідомих осіб, а саме, розібрав та викрав металеві конструкції, із метою їх подальшого продажу та отримання прибутку, оскільки на той період часу не мав роботи та грошей для свого забезпечення. У вчиненому щиро розкаювався. 
Потерпіла ОСОБА_9 у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, цивільний позов не подавала, будь-яких претензій до ОСОБА_2 не має (а.с.94).
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, вислухавши думку учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів в кримінальному провадженні щодо тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.
При цьому суд з`ясував, що учасники судового проводження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, а також учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Після з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, аналізуючи показання обвинуваченого, які мають логічний та послідовний характер, відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються, суд приходить до висновку про доведеність поза розумним сумнівом обвинувачення, яке пред`явлено ОСОБА_2 за ч. 3 ст. 297 КК України.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_2 є щире каяття, часткове відшкодування збитків.
Обставиною, яка обтяжує його покарання, є рецидив злочинів.
Вирішуючи питання про вид та міру покарання, суд враховує приписи ст. ст. 50, 65 КК України, зі змісту яких випливає, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Саме на зазначені критерії призначення кримінального покарання звернуто увагу Верховним Судом (далі – ВС) у постанові від 10.07.2018 (справа № 148/1211/15-к).
Отже, суд, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_2 , керується ст. 50, ст. 65 КК України та враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким (ч. 3 ст. 297 КК України) злочином, особу обвинуваченого, який свою вину визнав повністю, щиро розкаявся, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, офіційно не працевлаштований, не одружений, утриманців не має, за місцем проживання характеризується посередньо, раніше неодноразово судимий (а.п.50-57).
Із урахуванням зазначених обставин, а також особи обвинуваченого ОСОБА_2 , ступеню тяжкості вчиненого ним злочину, наявності пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, суд приходить до висновку про призначення йому покарання в межах санкції ч. 3 ст. 297 КК України у виді позбавлення волі.
Окрім того, із огляду на те, що це кримінальне правопорушення вчинено ОСОБА_2 до ухвалення вироку Апостолівським районним судом Дніпропетровської області від 26.06.2026, остаточне покарання йому слід призначити відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, застосувавши принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Таке покарання, на думку суду, є справедливим, та в розумінні ст. 50 КК України, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобіганню вчиненню ним нових злочинів. 
Підстав для застосування вимог ст. ст. 69, 69-1, 75 КК України, суд не вбачає.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не подавався.
У зв`язку з тим, що відносно обвинуваченого ОСОБА_2 під час досудового розслідування в указаному кримінальному провадженні запобіжний захід не застосовувався, та в судовому засіданні клопотання прокурором про це не заявлялося, суд також не вбачає підстав для застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу. 
Строк відбування покарання за даним вироком рахувати з дня взяття під варту на підставі ухвали слідчого судді Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 06.03.2026 (справа № 171/396/26).
Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати відсутні.
Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374, 615 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_2 винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 297 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання за цим вироком у виді 4 років позбавлення волі, більш суворим, призначеним вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 26.06.2026 у виді 6 років позбавлення волі, остаточно призначити ОСОБА_2 до відбуття покарання у виді 6 років позбавлення волі.
Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_2 обчислювати з дня взяття під варту на підставі ухвали слідчого судді, а саме, з 06.03.2026.
Речові докази: 3 шт. арматури, довжиною 223 см, діаметром 2,5 см (а.п.20), які згідно з розпискою передано на зберігання потерпілій ОСОБА_9 (а.п.21), - залишити у володінні потерпілої ОСОБА_9 .
Матеріали кримінального провадження № 12024043090000315 від 03.09.2024 за ч. 3 ст. 297 КК України, щодо  ОСОБА_2 (у 1 томі на 64 арк.) залишити при обвинувальному акті, із подальшим зберіганням у справі № 171/151/25 (провадження № 1-кп/177/146/26).
Вирок може бути оскаржено з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду через Криворізький районний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: