РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 липня 2026 року  м. Мукачево Справа № 303/4849/26
2/303/2291/26

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
у складі: головуючого – судді Кость В.В.
секретар судового засідання Кеменяш Н.І.,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу
за позовом Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Кольчинської селищної ради
до відповідача  ОСОБА_1 
про відібрання дитини від матері без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,
ВСТАНОВИВ:

Орган опіки та піклування виконавчого комітет Кольчинської селищної ради звернувся до суду з позовом до відповідача про відібрання дитини – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з моменту пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.
Позовні вимоги обґрунтовуються доводами про те, що відповідно до звернення старости Пузняковецького старостинського округу Кольчинської селищної ради Хохол О. В., працівниками служби у справах дітей разом з фахівцем соціальної роботи КУ ЦНСІІ Кольчинської селищної ради Хохол М.А. та ДОП СП ВПН№ 1 Мукачівського РУП ГУНП лейтенантом поліції Мазуром В.В. проведено оцінку рівня безпеки дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та складено акт від 26.05.2026 за адресою: АДРЕСА_1 , за результатами якого висновок рівня безпеки дитини визначено як: «дуже небезпечно». Малолітнього ОСОБА_2 вилучено з сім`ї та тимчасово влаштовано до КНП «Обласна дитяча лікарня» Закарпатської обласної ради на обстеження та лікування.
29 травня 2026 року на підставі путівки (направлення) служби у справах дітей Закарпатської ОДА-ОВА №30 від 28.05.2026 року та акту про факт передачі дитини, малолітній влаштований на повне державне утримання до КНП Центр медичної реабілітації та паліативної допомоги дітям «Діва Марія» Закарпатської обласної ради.
Від представника позивача через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, однак попередньо подала до суду заяву в якій просила судове засідання провести без її участі, позовні вимоги визнає.

Дослідивши подані по справі доказові матеріали, суд констатує наступне.

1. Згідно з даними свідоцтва про народження від 12.12.2023 серії НОМЕР_1 , батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі – Дитина) є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с.6).
Батько дитини - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець села Котовське, Кобеляцького району, Полтавської області проживає окремо, наразі його місце перебування невідоме, є інвалідом з дитинства. Відповідно до судового наказу виданого Мукачівським міськрайонним судом справа № 303/6452/24 провадження 2-н/303/1221/24 від 05.08.2024 року з громадянина ОСОБА_3 стягуються аліменти на утримання малолітнього сина.
Відповідно до акту обстеження умов проживання дитини (а.с. 9) за адресою: АДРЕСА_1 , будинок в занедбаному стані, потребує ремонту. В будинку умови проживання небезпечні для життя і здоров`я дитини (брудно, одяг розкиданий, запас продуктів харчування є, однак крім молока, відсутня приготована їжа, мати дитини не перебувала в дома).
У наявних в матеріалах справи копіях акту оцінки потреб сім`ї/особи (а.с. 10-24), акту проведення оцінки рівня безпеки дитини (а.с. 25-33), констатується факт незадовільних умов проживання відповідача та Дитини за місцем їх проживання ( АДРЕСА_1 ). При обстеженні встановлено, що відповідач зловживає алкогольними напоями, здійснює неналежний догляд за малолітньою дитиною, наявні конфлікти із сусідами, незадовільні житлові умови (антисанітарія, відсутність належних умов для сну, навчання та розвитку дітей), наявний ризик фізичного та психічного насильства щодо дітей.
Відповідно до характеристики від 28.05.2026 року №2-82: ОСОБА_1 ніде не працює, інвалід II групи з дитинства, хворіє та має специфічні риси характеру, пов`язані з емоційною нестійкістю, тому через незначні зауваження реагує спалахами гніву, криком і швидкими змінами настрою, проявляючи істеричні реакції; в родині часто виникають сварки, тому добрі стосунки в сім`ї не підтримуються; ОСОБА_1 характеризується, як така, що веде більш асоціальний спосіб життя, постійні конфлікти, як в родині так і з сусідами, агресивна поведінка, нехтування гігієнічними нормами, повний безлад в побуті та житловому будинку, в якому на даний час небезпечно перебувати дитині, так як, антисанітарні умови проживання сім`ї загрожують її житло і здоров`ю; періодично вживає алкоголь; доходи сім`ї складаються з пенсій та дитячих виплат. Разом з тим сім`я веде особисте селянське господарство, утримують худобу, птицю. У літній сезон збирають гриби, ягоди, які продають. Батько дитини - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець села Котовське, Кобеляцького району, Полтавської області проживає окремо, наразі його місце перебування невідоме, є інвалідом з дитинства. Відповідно до судового наказу виданого Мукачівським міськрайонним судом справа № 303/6452/24 провадження 2-н/303/1221/24 від 05.08.2024 року з громадянином ОСОБА_3 стягуються аліменти на утримання малолітнього сина.
На підставі клопотання служби у справах дітей Кольчинської селищної ради від 26.05.2026 №220/01-08 про негайне відібрання малолітньої дитини, ОСОБА_2 відібрано від його матері у зв`язку з небезпечними умовами, які є загрозою для життя і здоров`я дитини, головою Кольчинської селищної ради видано розпорядження від 25.06.2026 №108/02-4/1 «Про негайне відібрання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Наказом служби у справах дітей Кольчинської селищної ради №10 від 27.05.2026 малолітній ОСОБА_2 взятий на первинний облік, як дитина, яка залишилася без батьківського піклування.
29 травня 2026 року на підставі путівки (направлення) служби у справах дітей Закарпатської ОДА-ОВА №30 від 28.05.2026 року та акту про факт передачі дитини, малолітній влаштований на повне державне утримання до КНП Центр медичної реабілітації та паліативної допомоги дітям «Діва Марія» Закарпатської обласної ради.

2. Надаючи правову оцінку фактичним обставинам справи та спірним правовідносинам, у контексті з доводами та запереченнями учасників справи, суд враховує наступні норми права та наводить мотиви їх застосування.
Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.
Конвенцією про права дитини (статті 3, 4, 5, 9, 18, 20), що ратифікована постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.91 №789-XII (далі - Конвенція) передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину.
Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Якщо рідні, або ті особи, які несуть відповідальність за дитину, недбало виконують свої обов`язки, держава має забезпечити дитині належний догляд і піклування. Держава має вживати всіх необхідних заходів для реалізації прав дитини. Держава не може залишати поза увагою права дитини. Всі країни мають співпрацювати для того, щоб права дитини реалізовувались у повсякденному житті. 
Статтею 4 підпунктами 1, 2 та статтею 7 пункт «с» глави другої Конвенції про контакт з дітьми, ратифікованої Україною 20 вересня 2006 року, яка набрала чинності 01 квітня 2007 року передбачено, що дитина та її батьки мають право встановлювати й підтримувати регулярний контакт один з одним. Забезпечення перед прийняттям рішення наявності достатньої інформації, зокрема від носіїв батьківської відповідальності, для прийняття рішення в найвищих інтересах дитини, і, коли необхідно, одержання додаткової інформації від інших відповідних органів чи осіб. Такий контакт може бути обмежений або заборонений лише тоді, коли це необхідно в найвищих інтересах дитини.
Приписами статей 150, 153, 155 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Із вказаними положеннями Сімейного кодексу України в повній мірі кореспондуються і приписи статей 8, 12 (частина 6) Закону України «Про охорону дитинства», якими передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.
У відповідності з частиною першою статті 170 Сімейного кодексу України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання.
Пунктом четвертим статті 170 Сімейного кодексу України регламентовано, що при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав, суд вирішує питання про стягнення аліментів на дитину.
Відповідно до частини першої статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Пунктом першим частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. 
Згідно з приписами частини четвертої статті 206 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Роз`яснюючи положення процесуального закону, які визначають дії суду при визнанні позову відповідачем Пленум Верховного Суду України в абзаці третьому пункту 24 постанови від 12.06.2009 р. №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» зазначив, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює 
рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній 
частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і 
дослідження інших обставин справи.
У ситуації, що склалася по справі позовні вимоги позивача визнані ОСОБА_1 безумовно, тому підлягають задоволенню без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідач у поданій до суду заяві від 09.07.2026 року визнала позовні вимоги.
При цьому судом не встановлено обставин, які б свідчили про порушення прав, свобод та інтересів інших осіб, внаслідок ухвалення судом саме такого судового рішення. 
За таких обставин справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заявлених позовних вимог. 
Крім того, з урахуванням статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір.

На підставі наведеного та керуючись статтями 8, 124, 129 Конституції України, статтями 2, 3, 10, 12, 13, 18, 76-81, 141, 263-265, 279, 280, 281, 284, 354, 355, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов Органу опіки та піклування виконавчого комітету Кольчинської селищної ради - задоволити.
2. Відібрати дитину – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від матері - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , без позбавлення її батьківських прав.
3. Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі по 1408,50 (одна тисяча чотириста вісім гривень 50 копійок) гривень, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.06.2026 року та до досягнення дитиною повноліття.
3.1. Допустити негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
4. Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави суму 1331,20 (одна тисяча триста тридцять одна гривня 20 копійок) гривень судового збору.
6. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
7. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
8. Позивач: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Кольчинської селищної ради, 89636, Закарпатська обл., Мукачівський р-н, с-ще Кольчино, вул. Корятовича, 13, ЄДРПОУ 44309893.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя          В.В.Кость