Справа № 146/764/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"06" липня 2026 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Скаковської І.В., 
за участю секретаря судового засідання Іванової Ю.А.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в смт. Томашпіль цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Тульчинського відділу державної виконавчої служби у Тульчинському районі Вінницької області про зняття обтяження житлового будинку,-
ВСТАНОВИВ:
В травні 2026 року ОСОБА_1 звернулася в суд з даним позовом.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є власницею житлового будинку, який знаходиться в АДРЕСА_1 . 30 липня 2007 року на даний будинок було накладено заборону відчуження зазначеного об`єкту нерухомого майна. Проте на її звернення до Тульчинського віддділу державної виконавачої служби у Тульчинському районі Вінницької області було повідомлено, що зняти арешт з даного майна можливо лише на підставі рішення суду, тому з даним позовом вимушена звернутись до суду. 
20 травня 2026 року ухвалою суду відкрито провадження у даній справі.
В судове засідання представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Семко В.М. не з`явився, надав на адресу суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовільнити в повному обсязі.
Від відповідача Тульчинського відділу державної виконавчої служби у Тульчинському районі Вінницької області надійшла заява, в якій просить справу слухати без їх участі, проти позовних вимог не заперечують.
Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалося.
Суд, розглянувши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.
За змістом ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Частиною 1 ст. 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 33 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.
Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що позивачка є власницею житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Також встановлено, що 30 липня 2007 на житловий будинок позивачки накладено заборону відчуження зазначеного об`єкту нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 5391647.
Наявність даного арешту на належне позивачці майно не позбавляє її права володіння вказаним майном. Разом з тим його наявність порушує право власності позивачки, зокрема, право щодо розпорядження цим майном.
У відповідності до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд, за наявності підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону й порушує права інших осіб. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.
Відповідно до положень ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Враховуючи те, що на даний час позивачка, як власниця, не має можливості належним чином здійснювати своє право власності на належне їй майно, та враховуючи, що представник відповідача не заперечує проти позовних вимог, суд суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 316, 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 76-81, 141,. 263- 265 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ :
Позов ОСОБА_1 до Тульчинського відділу державної виконавчої служби у Тульчинському районі Вінницької області про зняття обтяження житлового будинк - задовольнити.
Зняти обтяження (тип обтяження заборона) відчуження житлового будинку, який знаходиться в АДРЕСА_1 накладену 30 липня 2007 року, належного ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого виконавчими комітетом Томашпільської селищної ради 15 липня 1996 року та витягу з Державного реєстру речових прав від 05 травня 2025 року, індексний номер 425365793.
Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Суддя І.В.Скаковська 
Повний текст рішення виготовлено 16 липня 2026.