ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2026 р. 	Справа № 440/7806/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Макаренко Я.М.,
Суддів: Перцової Т.С. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.03.2025, головуючий суддя І інстанції: Л.М. Петрова, м. Полтава, по справі № 440/7806/24
за позовом ОСОБА_1 
до  Військової частини НОМЕР_1   
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив суд:
- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) при виконанні Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.02.2024 року у справі 440/17806/23, що полягають у недотримання нею положень Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 р. № 413, при складенні та видачі ОСОБА_1 , ІПН: НОМЕР_3 (адреса: АДРЕСА_2 ) довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), оформленої згідно з додатком №5 до наказу Міністра оборони України №402 від 14.08.2008 року «Про затвердження положення про військово-лікарську експертизу в Збройних силах України»;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 усунути порушення, що виникли при складенні та видачі ОСОБА_1 , ІПН: НОМЕР_3 (адреса: АДРЕСА_2 ) довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), оформленої згідно з додатком №5 до наказу Міністра оборони України №402 від 14.08.2008 року «Про затвердження положення про військово-лікарську експертизу в Збройних силах України» при виконанні Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.02.2024 року у справі 440/17806/23, шляхом внесення змін у довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), складену на ім`я, ОСОБА_1 , 1 квітня 2024 року №4214, зокрема шляхом заміни зазначеного в графі «Обставини» цієї довідки формулювання обставин отримання травми «під час виконання обов`язків військової служби в Донецькій області, але не пов`язано з безпосередньою участю в бойових діях» на: «Захищаючи незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, при безпосередній участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів», іншу частину вказаних в такій довідці обставин залишити без змін.
В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 26.02.2024 у справі №440/17806/23 позов ОСОБА_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задоволено. Визнано бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо нескладення та невидачі ОСОБА_1 довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), оформленої на його ім`я згідно з додатком №5 до наказу Міністра оборони України №402 від 14.08.2008 «Про затвердження положення про військово лікарську експертизу в Збройних силах України», протиправною. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 видати ОСОБА_1 довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), що мала місце у жовтні 2022 року, оформлену згідно з додатком №5 до наказу Міністра оборони України №402 від 14.08.2008 року «Про затвердження положення про військово-лікарську експертизу в Збройних силах України», після проведення відповідного розслідування обставин отримання військовослужбовцем травми (поранення, контузії, каліцтва). На виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.02.2024, Військовою частиною НОМЕР_1 було складено довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 01 квітня 2024 року за №4214. Однак, позивач не погоджується із формулюванням, що міститься в Довідці №4214 в частині встановлених в результаті проведення службового розслідування обставин отримання ним в жовтні 2022 року травми, оскільки, такі обставини суперечать дійсним обставинам, що передували такому факту і обставинам, встановленим Полтавським окружним адміністративним судом при розгляді справи №440/17806/23, як і документам, складеним Військовою частиною НОМЕР_1 , що містять інформацію про безпосередню участь позивача у бойових діях в зазначений вище період часу. За таких обставин 01.05.2024 позивач звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з заявою про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у адміністративній справі №440/17806/23. Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 10 травня 2024 року у справі №440/17806/23 у задоволенні вимог, вказаних у Заяві від 01.05.2024 року, відмовлено. Відмовляючи у задоволенні вимог в Ухвалі від 10 травня 2024 року суд прийшов до висновку, що Військовою частиною НОМЕР_1 Рішення суду від 26.02.2024 виконано. Водночас суд наголосив, що обставини, встановлені службовим розслідуванням, за результатами якого складено довідку № 4214 від 01.04.2024 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), не досліджувалися судом в межах справи № 440/17806/23, оскільки службове розслідування проведене після ухвалення судового рішення у цій справі. Також суд звернув увагу на те, що незгода позивача із змістом довідки, виданої за наслідками службового розслідування, свідчить що між позивачем та відповідачем виник новий спір, щодо вирішення якого позивач не позбавлений можливості звернутися до суду з відповідним позовом.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 13.03.2025 у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії відмовлено.
Не погодившись з рішенням першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.03.2025 та прийняти постанову, якою позов задовольнити.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції порушив принцип розумності строку розгляд справи судом (пункт 8 частина 3 статті 2 КАС України). Також на переконання апелянта суд першої інстанції неправильно встановив зміст спірних правовідносин, оскільки у справі №440/17806/23 предметом спору була ПРОТИПРАВНА БЕЗДІЯЛЬНІСТЬ Військової частини НОМЕР_1 щодо нескладення та невидачі позивачу довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), оформленої на його ім`я згідно з додатком №5 до наказу Міністра оборони України №402 від 14.08.2008 «Про затвердження положення про військово-лікарську експертизу в Збройних силах України», а у цій справі (№440/7806/24) предметом спору є ПРОТИПРАВНІ ДІЇ Військової частини НОМЕР_1 при виконанні Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.02.2024 року у справі № 440/17806/23, що полягають у недотримання нею положень Порядку №413 при складенні та видачі позивачу Довідки №4214, оформленої згідно з додатком №5 до наказу Міністра оборони України №402 від 14.08.2008 року «Про затвердження положення про військово-лікарську експертизу в Збройних силах України».
Також ОСОБА_1 зазначає, що суд першої інстанції не застосував при розгляді справи положення Порядку №413, не навів мотивів його незастосування, не надав оцінки відповідним доводам позивача. 
Крім того, апелянт зазначає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не надав оцінки доводам щодо того, що рішенням від 26.02.2024 року ВСТАНОВЛЕНА ОБСТАВИНА участі ОСОБА_1 в період з 26.08.2022 по 28.10.2022 року у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, що встановлено в ході судового розгляду, і що така обставина яка, з огляду на положення частини 4 статті 78 КАС України, не підлягала доказуванню при розгляді цієї справи. Тобто, отримання позивачем травми сталося саме при його участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, так як день отримання ним травми охоплений періодом його участі у таких заходах, як і наполягав на тому, що така обставина є встановленою у справі №440/17806/23 і не підлягає доказуванню у цій справі з наведених вище підстав.
Також в апеляційній скарзі апелянт зазначає, що службове розслідування було проведено формально та опосередковано.
Згідно зі статтею 304 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи мають право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом апеляційної інстанції в ухвалі про відкриття апеляційного провадження.
Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Згідно з ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З огляду на норми частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, виходячи з такого.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 з 06.06.2022 по 15.07.2023.
Згідно з випискою № 11896 із медичної карти стаціонарного хворого травматологічного відділення в/ч НОМЕР_4 , ОСОБА_1 , солдат в/ч НОМЕР_5 , перебував на стаціонарному лікуванні в період з 10.11.2022 по 28.11.2022, основний діагноз: застарілий розрив тіла та заднього рогу медіального меніска, тіла та заднього рогу латеріального меніска, застарілий розрив передньої хрестоподібної зв`язки, хронічна передньо-медіальна нестабільність, синовіт лівого колінного суглоба.
За змістом довідки Військово-лікарської комісії Військової частини НОМЕР_6 від 28.11.2022 № 2814 солдату за призовом ОСОБА_1 проведено медичний огляд ВЛК в/ч НОМЕР_6 28.11.2022; діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): стан після операції (16.11.2022) артроскопічної парціальної резекції заднього рогу медіального меніска, тіла та заднього рогу латерального меніска, аутопластики передньої хрестоподібної зв`язки лівого колінного суглобу сухожилком напівсухожилкового м`язу лівого стегна з приводу застарілого розриву тіла та заднього рогу медіального меніска, тіла та заднього рогу латерального меніска, застарілого розриву передньої хрестоподібної зв`язки, хронічної передньо-медіальної нестабільності, синовіта лівого колінного суглоба. (Згідно Наказу МОЗ України № 370 від 04.07.2007 травма легкого ступеня). Довідка про обставини травми не надана, травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби.
Відповідно до Свідоцтва про хворобу №10982 від 13.06.2023 позивача визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 196 від 15.07.2023 солдата ОСОБА_1 , у розпорядженні командира частини, звільненого (у відставку) з військової служби наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) № 178-РС від 09 липня 2023 року за підпунктом "б" (за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку) пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25.03.1992, з 15.07.2023 виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення.
Вважаючи протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо нескладення та невидачі довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), оформленої згідно з додатком № 5 наказу Міністерства оборони України № 402 від 14.08.2008 «Про затвердження положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», ОСОБА_1 у грудні 2023 року звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з відповідним позовом.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 26.02.2024 у справі № 440/17806/23 позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задоволено.
Визнано бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо нескладення та невидачі ОСОБА_1 довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), оформленої на його ім`я згідно з додатком № 5 до наказу Міністра оборони України №402 від 14.08.2008 «Про затвердження положення про військово-лікарську експертизу в Збройних силах України», протиправною.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 видати ОСОБА_1 довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), що мала місце у жовтні 2022 року, оформлену згідно з додатком №5 до наказу Міністра оборони України № 402 від 14.08.2008 року «Про затвердження положення про військово-лікарську експертизу в Збройних силах України», після проведення відповідного розслідування обставин отримання військовослужбовцем травми (поранення, контузії, каліцтва).
На виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.02.2024 у справі № 440/17806/23 наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 03.03.2024 №750 було призначене службове розслідування.
Як установлено з Акта проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) (форма НВ-2), затвердженого командиром військової частини НОМЕР_1 , розслідуванням встановлено, що в жовтні 2022 року військовослужбовець ОСОБА_1 звернувся до медичної роти зі скаргою на біль в коліні. Згідно направлення на стаціонарне лікування від 19.10.2022 №165, солдат ОСОБА_1 був направлений на лікування до стаціонарного відділення лікувального закладу військової частини НОМЕР_6 ( АДРЕСА_3 ). Відповідно до виписки № 11896 від 28.11.2022 із медичної карти стаціонарного хворого травматологічного відділення військової частини НОМЕР_6 , позивачу поставлено діагноз: «Застарілий розрив тіла та заднього рогу медіального меніска, тіла та заднього рогу латерального меніска, застарілий розрив передньої хрестоподібної зв`язки, хронічна передньо-медіальна нестабільність, синьовіт лівого колінного суглоба».
Відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 28.11.2022 № 2814 про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): стан після операції (16.11.2022) артроскопічної парціальної резекції заднього рогу медіального меніска, тіла та заднього рогу латерального меніска, аутопластики передньої хрестоподібної зв`язки лівого колінного суглобу сухожилком сухожилкового м`язу лівого стегна з приводу застарілого розриву тіла та заднього рогу медіального меніска, тіла та заднього рогу латерального меніска, застарілого розриву передньої хрестоподібної зв`язки, хронічної передньо-медіальної нестабільності, синьовіта лівого колінного суглоба. Травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби.
За висновком комісії травмування солдата ОСОБА_1 є таким, що сталось під час виконання обов`язків військової служби, але не пов`язане з безпосередньою участю у бойових діях. Випадок травмування військовослужбовця стався під час виконання обов`язків військової служби і на нього складається акт за формою НВ-3.
Зі змісту Акта про нещасний випадок (зникнення, смерть) (форма НВ-3), затвердженого командиром військової частини НОМЕР_1 , вбачається, що нещасний випадок мав місце 19.10.2022. Військовослужбовець ОСОБА_1 звернувся до медичної роти зі скаргою на болі в коліні, після огляду йому було виписано направлення на лікування. Згідно направлення на стаціонарне лікування від 19.10.2022 №165, солдат ОСОБА_1 був направлений на лікування до стаціонарного відділення м. Дніпро. Вид події: 22 – погіршення стану здоров`я. Причини нещасного випадку: 31 – незадовільні фізичні дані або стан здоров`я. 
За результатами службового розслідування наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 26.03.2024 № 932 «Про підсумки службового розслідування за фактом травмування солдата ОСОБА_1 » визначено вважати травмування солдата ОСОБА_1 таким, що сталося під час виконання обов`язків служби, але не пов`язано з безпосередньою участю в бойових діях. 
На підставі зазначеного наказу Військовою частиною НОМЕР_1 було складено довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 01.04.2024 № 4214. Зазначена довідка оформлена згідно з додатком № 5 до наказу Міністра оборони України № 402 від 14.08.2008 року «Про затвердження положення про військово-лікарську експертизу в Збройних силах України».
В графі «Обставини» цієї довідки формулювання обставин отримання травми зазначено: під час виконання обов`язків військової служби в Донецькій області, але не пов`язано з безпосередньою участю в бойових діях. В ході здійснення заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі та стримування збройної агресії російської федерації, захищаючи Батьківщину.
Однак, позивач, не погодившись із формулюванням, що міститься у довідці від 01.04.2024 № 4214 в частині встановлених в результаті проведення службового розслідування обставин отримання ним травми, вважаючи свої права та законні інтереси порушеними, а дії Військової частини НОМЕР_1 протиправними, звернувся до суду з цим позовом.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.02.2024 у справі № 440/17806/23, яким було зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 провести розслідування обставин отримання військовослужбовцем травми (поранення, контузії, каліцтва) та видати ОСОБА_1 довідку оформлену згідно з додатком № 5 до наказу Міністра оборони України №402, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 03.03.2024 №750 було призначене службове розслідування. За результатами цього розслідування, Військовою частиною НОМЕР_1 було складено довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 01 квітня 2024 року за №4214, яка оформлена згідно з додатком №5 до наказу Міністра оборони України №402 від 14.08.2008 року «Про затвердження положення про військово-лікарську експертизу в Збройних силах України». Отже, посилання позивача у позовній заяві на протиправність дій відповідача під час виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.02.2024 року у справі 440/17806/23 та при складенні та видачі ОСОБА_1 довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) не знайшли свого підтвердження у процесі розгляду справи, оскільки, Військовою частиною НОМЕР_1 повністю виконано рішення суду. 
Щодо позовної вимоги зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 усунути порушення, що виникли при складенні та видачі, ОСОБА_1 , довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), оформленої згідно з додатком №5 до наказу Міністра оборони України №402 від 14.08.2008 року «Про затвердження положення про військово-лікарську експертизу в Збройних силах України» при виконанні рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.02.2024 року у справі 440/17806/23, шляхом внесення змін у довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), складену на ім`я, ОСОБА_1 , 1 квітня 2024 року №4214, зокрема шляхом заміни зазначеного в графі «Обставини» цієї довідки формулювання обставин отримання травми «під час виконання обов`язків військової служби в Донецькій області, але не пов`язано з безпосередньою участю в бойових діях» на: «Захищаючи незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, при безпосередній участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів», іншу частину вказаних в такій довідці обставин залишити без змін суд першої інстанції зазначив, що проведеним службовим розслідуванням було встановлено, що в жовтні 2022 року позивач звернувся до медичної служби військової частини НОМЕР_1 зі скаргою на біль в колінах. Із пояснень командира ТВО медичної роти ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_2 , що містяться в матеріалах службового розслідування, вбачається, що під час медичного огляду, слідів поранень отриманих внаслідок бойових дій чи протиправних дій зі сторони інших осіб не виявлено. За результатами службового розслідування травмування ОСОБА_1 визнано таким, що сталося під час виконання обов`язків служби, але не пов`язано з безпосередньою участю в бойових діях. Зважаючи на відсутність в матеріалах справи доказів, що травма, отримана ОСОБА_1 , виникла внаслідок дій противника чи бойових вражень, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначені Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII)
Відповідно до частини 1 статті 1 Закону № 2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Згідно частини 1 статті 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Відповідно до частини 6 статті 2 Закону № 2232-XII одним з видів військової служби є військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації з 24.02.2022 5:30 год в Україні введений воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє до тепер.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022, затвердженим Законом України від 03.03.2022 № 2105-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію. Мобілізацію провести на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про оборону України» від 06.12.1991 № 1932-ХІІ особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій;
воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Спірні правовідносини у цій справі пов`язані з видачею довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за результатами проведеного розслідування нещасного випадку за фактом отримання позивачем травми.
Наказом Міністерства оборони України від 27.10.2021 № 332 затверджено Інструкцію про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України (далі – Інструкція № 332).
Згідно з пунктом 1 розділу І Інструкції № 332 ця Інструкція визначає процедуру проведення розслідування та обліку нещасних випадків з військовослужбовцями Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту (у тому числі з відрядженими зі Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту), військовозобов`язаними та резервістами, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовці), отриманих ними професійних захворювань, їх загибелі або смерті зі встановленням зв`язку з виконанням обов`язків військової служби і аварій, що сталися у військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях Збройних Сил України, Державній спеціальній службі транспорту (далі - військові частини).
Відповідно до пункту 3 розділу І Інструкції № 332, ця Інструкція поширюється на військові частини та військовослужбовців, крім військовослужбовців, які отримали гостре професійне захворювання (отруєння), поранення, контузію, травму, каліцтво, зникли, померли або загинули внаслідок бойових уражень або дій з боку противника в районі ведення бойових дій або проведення операції Об`єднаних сил.
Випадки гострого професійного захворювання (отруєння), поранення, контузії, травми, каліцтва, зникнення, смерті або загибелі військовослужбовців внаслідок бойових уражень або дій з боку противника є бойовими людськими втратами і обліку як нещасні випадки не підлягають.
Випадки гострого професійного захворювання (отруєння), поранення, контузії, травми, каліцтва, зникнення, смерті або загибелі військовослужбовців, що сталися в районі ведення бойових дій або проведення операції Об`єднаних сил, але не пов`язані з бойовими ураженнями або діями з боку противника, розслідуються згідно з вимогами цієї Інструкції.
За змістом абзацу першого пункту 1 розділу ІІ Інструкції № 332 розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме обмеженої в часі події або раптового впливу на військовослужбовця небезпечного фактора чи середовища за наявності ознак того, що випадок стався під час виконання ним обов`язків військової служби, унаслідок чого зафіксовано шкоду здоров`ю, зокрема, від одержання ним поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострого професійного захворювання і гострого професійного отруєння, одержання сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, а також у разі утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, отримання інших ушкоджень унаслідок аварії, пожежі, стихійного лиха (землетрус, зсув, повінь, ураган тощо), контакту з представниками тваринного і рослинного світу, комахами, іншими представниками флори і фауни (далі - нещасні випадки), які призвели до звільнення від виконання обов`язків військової служби військовослужбовця на один день і більше, а також у випадку смерті військовослужбовців під час виконання ними обов`язків військової служби.
Відповідно до пункту 2 розділу ІІ Інструкції № 332 визначено, що про кожний нещасний випадок потерпілий або військовослужбовець, який його виявив, чи інша особа повинен(на) негайно сповістити безпосереднього командира (начальника) чи керівника робіт і вжити заходів щодо надання необхідної допомоги потерпілому.
У разі настання нещасного випадку безпосередній командир (начальник) або керівник робіт зобов`язаний: терміново організувати надання домедичної допомоги, а за можливості - невідкладної (екстреної) медичної допомоги потерпілому військовослужбовцю, забезпечити за потреби його доставку до закладу охорони здоров`я; негайно повідомити про нещасний випадок командира військової частини; зберегти до прибуття комісії з розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку місце події та устаткування, яке там знаходилось, у такому стані, у якому вони перебували на дату настання нещасного випадку (якщо це не загрожує життю чи здоров`ю інших військовослужбовців і не призведе до більш тяжких наслідків), а також вжити заходів щодо недопущення подібних нещасних випадків.
Нещасний випадок, про який не було своєчасно повідомлено командуванню військової частини або внаслідок якого втрата працездатності настала не відразу, розслідується згідно з цією Інструкцією протягом місяця з дня надходження рапорту безпосереднього командира потерпілого або потерпілого військовослужбовця або заяви особи, яка представляє його інтереси (абзац 1 пункт 3 розділу ІІІ Інструкції № 332).
За змістом пункту 17 розділу ІІ Інструкції № 332 командир військової частини протягом двох робочих днів після закінчення розслідування затверджує акти за формами НВ-2 та НВ-3. Матеріали розслідування (затверджені акти за формами НВ-2 та НВ-3 разом з додатками) зберігаються в діловодстві військової частини, а їх завірені копії надаються (надсилаються):
безпосередньому командиру для вручення потерпілому, членам його сім`ї чи уповноваженій ними особі;
начальнику відповідного військового органу нагляду чи контролю у сфері, з якою пов`язаний нещасний випадок (органу нагляду за безпечним веденням робіт військовослужбовцями, пожежного нагляду, контролю безпеки військової служби, контролю безпеки дорожнього руху, санітарно-епідеміологічного нагляду тощо);
командирам військових частин, представники яких брали участь у розслідуванні;
командиру військової частини, у штаті якої перебуває потерпілий, якщо військовослужбовець був тимчасово відряджений з цієї військової частини.
У разі незгоди потерпілого військовослужбовця, або членів його сім`ї, або особи, яка представляє їх інтереси, з висновками комісії з розслідування вони мають право протягом місяця, починаючи з дати отримання акта за формою НВ-2, подати скаргу старшому командирові або до органу, що здійснює контроль за своєчасним і об`єктивним розслідуванням нещасних випадків, чи звернутися до суду у визначений законом строк.
Згідно з пунктом 18 розділу ІІ Інструкції № 332 про розслідування за результатами розслідування командир військової частини протягом двох робочих днів після затвердження актів за формами НВ-2 та НВ-3 видає наказ, в якому зазначаються: дата, місце та обставини, за яких стався нещасний випадок; військове звання, прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) та дата народження потерпілого військовослужбовця; вид, характер і локалізація поранення, травми, контузії, каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я; коли стався нещасний випадок (під час виконання обов`язків військової служби чи ні); перебував чи ні потерпілий військовослужбовець в стані алкогольного сп`яніння або під впливом наркотичних чи токсичних або отруйних речовин; порушення нормативно-правових актів, що спричинили нещасний випадок або були супутніми факторами його настання, посадові особи, які допустили ці порушення; заходи з попередження подібних нещасних випадків у майбутньому.
На підставі наказу командира військової частини складається довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) у двох примірниках за формою, наведеною у додатку 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800 (далі – Положення № 402).
Особливості розслідування нещасних випадків, що сталися в районах бойових дій або проведення операції Об`єднаних сил визначені розділом V Інструкції № 332.
Відповідно до пункту 1 розділу V Інструкції № 332 у разі настання нещасних випадків, зазначених у пункті 1 розділу II та пункті 1 розділу III цієї Інструкції, що сталися в районі ведення бойових дій або проведення операції Об`єднаних сил, свідок або військовослужбовець, який виявив нещасний випадок, повинен негайно надати потерпілому військовослужбовцю домедичну допомогу, а за можливості - екстрену медичну допомогу і за потреби вжити всіх можливих заходів щодо евакуації потерпілого військовослужбовця до військового або найближчого закладу охорони здоров`я та повідомити найближчого за місцезнаходженням старшого командира (начальника), у безпосередньому або в прямому підпорядкуванні якого на час настання нещасного випадку перебував потерпілий військовослужбовець.
Пунктом 2 розділу V Інструкції № 332 передбачено, що командир (начальник), який отримав повідомлення про нещасний випадок, першочергово зобов`язаний: негайно після прибуття на місце нещасного випадку організувати надання потерпілому військовослужбовцю домедичної допомоги, а за можливості - невідкладної (екстреної) медичної допомоги та за потреби - його евакуацію до закладу охорони здоров`я у разі, якщо ці заходи не були здійснені свідком нещасного випадку або військовослужбовцем, який його виявив; оглянути та обстежити місце нещасного випадку, за наявності необхідних засобів здійснити його фото- або відеофіксацію; опитати прямих та опосередкованих свідків нещасного випадку та причетних до нього осіб, отримати від них письмові пояснення; скласти ескіз або схему місця, де стався нещасний випадок; отримати за можливості письмові пояснення військовослужбовців, витяги з наказів або їх копії та інші документи, що підтверджують виконання потерпілим військовослужбовцем під час настання нещасного випадку обов`язків військової служби.
Приписами пункту 3 розділу V Інструкції № 332 встановлено, що командир (начальник), який отримав повідомлення про нещасний випадок, після вжиття ним першочергових заходів, зазначених у пункті 2 цього розділу, складає, особисто підписує рапорт та за можливості негайно надсилає (надає) його разом з зібраними ним безпосередньо на місці нещасного випадку матеріалами (пояснення, ескізи, схеми та інші документи) командиру військової частини, у складі якої на дату настання нещасного випадку проходив службу потерпілий військовослужбовець.
У рапорті зазначаються: дата і час настання нещасного випадку; стислий опис та характеристика місця нещасного випадку; відомості про потерпілого військовослужбовця: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), число, місяць та рік народження; стислий опис обставин та ймовірних причин нещасного випадку; вид, характер та локалізація травми або поранення, що отримав потерпілий від нещасного випадку військовослужбовець; відомості про свідків нещасного випадку та причетних до нього осіб; інформація про обсяг домедичної допомоги або невідкладної (екстреної) медичної допомоги, наданої безпосередньо на місці нещасного випадку; заклад охорони здоров`я, у який евакуйовано потерпілого військовослужбовця; час та дата складення рапорту, посада, військове звання, підпис, власне ім`я прізвище командира (начальника), який склав рапорт.
За змістом пункту 4 розділу V Інструкції № 332 командир військової частини після отримання рапорту зобов`язаний організувати проведення розслідування та його документальне оформлення згідно з вимогами цієї Інструкції.
Згідно з пунктом 5 розділу V Інструкції № 332 комісія з розслідування після розгляду та вивчення інформації, що міститься в первинному рапорті та наданих разом з ним документах, оформлює акт за формою НВ-2 та у разі, якщо випадок за висновком комісії визнано таким, що пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, складає акт за формою НВ-3.
Аналіз зазначених вище положень Інструкції № 332 свідчить, що складання довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою 5 до Положення № 402 є похідним від встановлення за результатами розслідування факту нещасного випадку, наслідком якого стало заподіяння військовослужбовцю травми - поранення, контузії, каліцтва. Така довідка за своєю правовою природою призначена для документального підтвердження саме обставин отримання тілесного ушкодження внаслідок нещасного випадку.
В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що суд першої інстанції неправильно встановив зміст спірних правовідносин, оскільки у цій справі предметом спору є протиправні дії Військової частини НОМЕР_1 при виконанні Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.02.2024 року у справі № 440/17806/23, що полягають у недотримання нею положень Порядку № 413 при складенні та видачі позивачу Довідки № 4214, оформленої згідно з додатком № 5 до наказу Міністра оборони України № 402 від 14.08.2008 року «Про затвердження положення про військово-лікарську експертизу в Збройних силах України». Суд першої інстанції не застосував при розгляді справи положення Порядку № 413, не навів мотивів його незастосування, не надав оцінки відповідним доводам позивача. 
Колегія суддів щодо зазначених доводів апелянта зазначає таке.
Постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 413 затверджено Порядок надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України (далі – Порядок № 413).
Відповідно до абзацу першого пункту 1 Порядку № 413 Цей Порядок визначає процедуру надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.
Тобто, Порядок № 413 регулює процедуру надання та позбавлення статусу учасника бойових дій, а не порядок видачі довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва).
ОСОБА_1 не зазначає, які конкретно норми Порядку № 413 не були враховані позивачем при формуванні оскаржуваної довідки і судом таких не встановлено.
Надання особі статусу учасника бойових дій саме по собі не свідчить, що коли така особа отримує травму ця травма автоматично вважається такою, що була отримана в ході бойових дій.
З огляду на зазначене, колегія суддів відхиляє і доводи апелянта про те, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 26.02.2024 у справі № 440/17806/23 встановлена обставина участі ОСОБА_1 в період з 26.08.2022 по 28.10.2022 року у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, а тому отримання позивачем травми сталося саме при його участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, так як день отримання ним травми охоплений періодом його участі у таких заходах.
Те, що травма була отримана у період, коли позивач брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, саме по собі, без підтвердження належними доказами, не свідчить про те, що така травма була отримана саме в ході здійснення таких заходів.
Щодо посилання ОСОБА_1 на те, що службове розслідування було проведено формально та опосередковано, колегія суддів зауважує, що вказані доводи не були покладені в основу позовної заяви, а тому суд першої інстанції не мав процесуальної можливості надати зазначеному належну правову оцінку.
Крім того, суд зазначає, що довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) має похідний характер від результатів розслідування нещасного випадку.
Матеріали справи не містять доказів оскарження позивачем висновків, викладених в акті розслідування нещасного випадку щодо причин та обставин події, а відтак вони є чинними та підлягають урахуванню при вирішенні цього спору.
Як було зазначено вище, за результатами службового розслідування наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 26.03.2024 № 932 «Про підсумки службового розслідування за фактом травмування солдата ОСОБА_1 » визначено вважати травмування солдата ОСОБА_1 таким, що сталося під час виконання обов`язків служби, але не пов`язано з безпосередньою участю в бойових діях. 
Однак, позивачем не було заявлено в суді першої інстанції вимог про оскарження вищенаведеного наказу командира військової частини про підсумки службового розслідування та висновків акту службового розслідування.
При цьому за приписами ч. 5 ст. 308 КАСУ України суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.
З огляду на викладене та на відсутність інформації про оскарження позивачем результатів службового розслідування та скасування відповідного акта розслідування, яким встановлено, що травмування позивача є таким, що сталося під час виконання обов`язків служби, але не пов`язано з безпосередньою участю в бойових діях, вимога про зміну у довідці формулювання обставин отримання травми фактично спрямована на зміну правових наслідків чинного акта поза встановленою процедурою.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Доводи апеляційної скарги зазначених висновків не спростовують.
Ухвалюючи це судове рішення, колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.
Згідно з рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» (п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За змістом ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.03.2025 по справі № 440/7806/24 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Я.М. Макаренко 	
Судді	   	Т.С. Перцова   С.П. Жигилій