Справа № 302/932/26 
Провадження № 2/302/592/26 

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2026 року селище Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області у складі головуючого судді Готри В. Ю., за участю секретаря судового засідання Сити Л. М., розглянувши у відкритому підготовчому засіданні матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник-адвокат Шишола Василь Михайлович, до Пилипецької сільської ради Хустського району Закарпатської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача приватний нотаріус Хустського районного нотаріального округу Закарпатської області Дунаєв Юрій Миколайович, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,

у с т а н о в и в:
У липні 2026 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник-адвокат Шишола В. М., звернувся до суду з позовом до Пилипецької сільської ради Хустського району Закарпатської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача приватний нотаріус Хустського районного нотаріального округу Закарпатської області Дунаєв Ю. М., про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом.
Позов обґрунтував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його рідна сестра ОСОБА_3 , що стверджує свідоцтво про її смерть серії НОМЕР_1 від 19.05.204. 
Родинні відносини між ним та його померлою сестрою підтверджуються: архівною довідкою від 09.09.2024 за № Г-1427/01-17 про те, що 10.02.1922 був зареєстрований шлюб між ОСОБА_4 , 1899 р. н. та ОСОБА_5 , 1902 р. н.; архівною довідкою від 09.09.2024 за № Г-1428/01-17 про те, що ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що в книгу реєстрації актів про народження с. Келечин Міжгірського (тепер Хустського) району внесено відповідний запис за № 58 від 12.04.1924, місце народження - с. Келечин Міжгірського (теперішній Хустського) району, батько ОСОБА_7 , а мати ОСОБА_8 ; витягом із державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу з зазначенням відомостей про другого з подружжя за № 00048055961 від 19.11.2024, з якого видно, що між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 був зареєстрований шлюб за актовим записом № 4; свідоцтвом про його народження серії НОМЕР_2 , де батьком зазначено ОСОБА_7 , а матір`ю - ОСОБА_8 ; паспортом громадянина України, виданого на його ім`я.
Зазначав, що чоловік його сестри ОСОБА_3 – ОСОБА_9 помер ще ІНФОРМАЦІЯ_3 , що стверджується свідоцтвом про його смерть серії НОМЕР_3 від 28.05.2024. Спільних дітей у подружжя не було.
За життя його сестра заповітного розпорядження не залишила, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 81441331 від 06.06.2025.
Звертав увагу і на те, що разом із ним у його покійної сестри ОСОБА_3 було семеро братів та сестер, а саме: ОСОБА_11 , 1922 р. н., помер у 1980 році; ОСОБА_12 , 1925 р. н, помер у 1999 році; ОСОБА_13 , 1927 р. н, померла у 2014 році; ОСОБА_14 , 1930 р. н., померла у 1987 році; ОСОБА_15 , 1935 р. н., померла у 2012 році; ОСОБА_16 , 1939 р. н., помер у 2015 році; ОСОБА_2 , 1943 р. н.. З усіх перерахованих живими залишився тільки він та його брат ОСОБА_2 .
Зауважував, що на момент смерті його сестри ОСОБА_3 разом із нею ніхто не проживав та не був зареєстрований, що підтверджується довідкою Пилипецької сільської ради Хустського району Закарпатської області за № 248 від 08.07.2024.
Після смерті його сестри із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори ніхто не звертався.
Указував і на те, що у березні 2025 року він звернувся до суду із позовною заявою про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини за померлою сестрою ОСОБА_3 , за результатами розгляду якої 07.04.2025 було ухвалено рішення, яке набрало законної сили 08.05.2025, про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини в один місяць. Третьою особою без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача виступав їх із сестрою спільний рідний брат - ОСОБА_2 , який підтримав його позов у повному обсязі, подавши до суду відповідну заяву, про що зазначається у судовому рішенні. 
У визначений судом строк він звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за померлою сестрою ОСОБА_3 , що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 81442258 від 06.06.2025.
Звертав увагу, що померлій ОСОБА_3 за життя належав сертифікат на право на земельну частку (пай) у КСП «Пролісок» серії ЗК № 0086887 від 05.06.1997, а також житловий будинок АДРЕСА_1 .
Проте приватний нотаріус Хустського районного нотаріального округу Закарпатської області Дунаєв Ю. М. відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом до майна померлої сестри ОСОБА_3 на спадкове нерухоме майно на житловий будинок АДРЕСА_1 через відсутність на даний будинок правовстановлюючих документів та відсутності інформація в Державному реєстрі речових прав про зареєстроване право власності щодо цього житлового будинку.
Посилаючись на наведені вище обставини просив суд визнати за ним у порядку спадкування за законом до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 сестри ОСОБА_3 право власності на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 13 липня 2026 року відкрито провадження у справі за цим позовом ОСОБА_1 у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 31 липня 2026 року залучено до участі в цій справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 .

Своїм правом подати відзив на позовну заяву ОСОБА_1 відповідач Пилипецька сільська рада Хустського району Закарпатської області не скористалася.
Письмових пояснень щодо позову від третіх осіб не надходило.

У підготовче засідання позивач ОСОБА_1 та його представник- адвокат Шишола В. М. не з`явилися, хоча про дату, час та місце проведення підготовчого засідання були належним чином повідомлені. Водночас представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Шишола В.М. подав до суду 31.07.2026 і 16.09.2026 заяви, в яких просив суд розглянути цю справу без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити (а.с.41,53).
Представник відповідача Пилипецької сільської ради Хустського району Закарпатської області Пиринець В. В. у підготовче засідання також не з`явився, хоча про дату, час та місце його проведення був належним чином повідомлений, проте подав до суду 27.07.2026 і 14.09.2026 заяви, в яких зазначено, що Пилипецька сільська рада позовні вимоги ОСОБА_1 визнає. Водночас просив розглянути цю справу без участі представника Пилипецької сільської ради (а.с.37,38,50,51).
Треті особи у підготовче засідання теж не з`явилися, хоча про дату, час та місце його проведення були належним чином повідомлені, клопотань про відкладення розгляду справи не подавали. При цьому третьої особою приватний нотаріусом Дунаєвим Ю. М. подано до суду 30.07.2026 заяву, в якій він просив розгляд справи проводити за його відсутності (а.с.40). Також третьою особою ОСОБА_2 подано до суду заяву від 16.09.2026, в якій він позовні вимоги ОСОБА_1 визнає (а.с.54,55).
Як кореспондує ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
З огляду на наведене вище суд уважає за можливим розглянути цю справу за відсутності учасників справи за наявними матеріалами, які є достатніми для ухвалення законного та обґрунтованого рішення суду.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини у даній справі та об`єктивно оцінивши у сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, суд зазначає таке. 
Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_3 /сестра позивача/, що стверджується свідоцтвом про її смерть серії НОМЕР_4 , виданим виконкомом Келечинської сільської ради Міжгірського району від 19.05.2004 (а.с.6).
Відповідно до архівної довідки від 09.09.2024 за № Г-1427/01-17, виданої державним архівом Закарпатської області, то 10 лютого 1922 року був зареєстрований шлюб між ОСОБА_4 , 1899 р. н. та ОСОБА_5 , 1902 р. н., про що у книзі реєстрації актових записів про одруження є актовий запис №15 (а.с.7).
Як слідує з архівної довідки від 09.09.2024 за № Г-1428/01-17, виданої державним архівом Закарпатської області, то ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що в книгу реєстрації актів про народження с. Келечин Міжгірського (тепер Хустського) району внесено відповідний запис за № 58 від 12 квітня 1924 року. Місце народження - с. Келечин Міжгірського (тепер Хустського) району. Батько - ОСОБА_7 , а мати – ОСОБА_8 (а.с.8).
Із витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя за № 00048055961 від 19.11.2024 видно, що між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 19.10.1952 виконавчим комітетом Келечинської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області був зареєстрований шлюб за актовим записом № 4 (а.с.9).
Як видно зі свідоцтва про народження ОСОБА_1 /позивача/ серії НОМЕР_2 , виданого повторно 21.11.2024, то його батьком був ОСОБА_7 , а матір`ю - ОСОБА_8 (а.с.10).
ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_9 , що стверджується свідоцтвом про його смерть серії НОМЕР_3 , виданим повторно Міжгірським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хустському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 28.05.2024 за актовим записом № 10 (а.с.12).
Згідно з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 81441331, виданої 06.06.2025 приватним нотаріусом Хустського районного нотаріального округу Закарпатської області Дунаєвим Ю. М., то у Спадковому реєстрі інформація щодо наявності заповіту чи спадкового договору, складеного ОСОБА_3 є відсутня (а.с.13).
Як видно з довідки Пилипецької сільської ради Хустського району за № 248 від 08.07.2024, то ОСОБА_3 , 1924 р. н., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 була постійною мешканкою АДРЕСА_1 , разом із нею на момент її смерті ніхто не проживав та не був зареєстрований (а.с.14).
Рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 07.04.2025 у справі № 302/318/25, яке набрало 08.05.2025 законної сили, позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діяв представник – адвокат Шишола В. М., доПилипецької сільської ради Хустського району Закарпатської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , приватний нотаріус Хустського районного нотаріального округу Закарпатської області Дунаєв Ю. М. про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задоволено. Визначено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , як спадкоємцю другої черги за законом додатковий строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті його сестри ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , строком в один місяць із дня набрання рішенням суду законної сили (а.с.15,16). 
Як видно з витягу зі Спадкового реєстру за № 81442258, виданого 06.06.2025 приватним нотаріусом Хустського районного нотаріального округу Закарпатської області Дунаєвим Ю. М., то у Спадковому реєстрі наявна інформація щодо реєстрації спадкової справи після смерті ОСОБА_3 від 06.06.2025 за номером у спадковому реєстрі 74175590 (а.с.17).
Постановою приватного нотаріуса Хустського районного нотаріального округу Закарпатської області Дунаєва Ю. М. за вих. № 70/02-31 від 19.03.2026 у видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 відмовлено у зв`язку з відсутністю правоустановчих документів на спадкове майно - буд. АДРЕСА_1 та відсутністю інформації в Державному реєстрі речових прав про зареєстроване право власності щодо цього житлового будинку (а.с.18).
Із виписки з погосподарської книги, виданої виконкомом Пилипецької сільської ради Хустського району Закарпатської області за №13 від 22.01.2026 видно, що житловий будинок у АДРЕСА_1 був побудований орієнтовно в 1960 році та належав померлій ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . Свідоцтво на право власності на даний житловий будинок сільською радою не видавалося та такий розташований на земельній ділянці в урочищі «Біля хати» з орієнтовною площею 0,18 га (а.с.19).
Із довідки КП «Міжгірське бюро технічної інвентаризації» від 06.02.2026 за № 24 слідує, що станом на 31.12.2012 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 не зареєстровано (а.с.20).
Відповідно до технічного паспорту від 26.01.2026 на житловий будинок садибного типу, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , то цей будинок має загальну площу 55,8 кв. м (а.с.21-24). 
Як видно із висновку про вартість житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 55,8 кв. м, складеного ПП «Алекс-Хуст», то станом на дату оцінки 01.07.2026 вартість указаного об`єкту нерухомого майна становить 291 890 гривень (а.с.25).
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Положеннями ст. 1217 ЦК Україна передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до приписів ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент смерті.
Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1 ст. 1220 ЦК України).
Частиною першою ст. 1221 ЦК України регламентовано, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.
Як кореспондує ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частини 1, 5 ст. 1268 ЦК України).
Згідно зі ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Положеннями ч. 1 ст. 1297 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах – уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.
Відповідно до підпунктів 4.14, 4.16, 4.17, 4.18, 4.21 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальний дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. При видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.
У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. 
Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Відмова нотаріуса у видачі відповідного свідоцтва не припиняє права спадкоємця на отримання спадщини та його право в такому випадку підлягає судовому захисту.
Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом у погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку.
Частиною першою ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Як кореспондують частини перші ст. 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.
Згідно з ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Гарантоване ст. 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.
Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ч. 1 ст. 13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи
Положеннями ч. 1 ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (ст. 129 Конституції України).
Відповідно до частини 3 ст. 12, частин 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, окрім випадків установлених Законом, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Виходячи із висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 (п. 45), «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини» (Salman v. Turkey, заява № 21986/93, п. 100, ECHR 2000-VII).
Отже, з огляду на наведене вище, а також ураховуючи на визнання позову відповідачем, не порушення прав інших осіб, суд доходить висновку, що позивач довів поза розумним сумнівом належними, допустимими, достовірними, а в їх сукупності та взаємозв`язку між собою достатніми доказами свої вимоги, а відтак позов підлягає до задоволення повністю. 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Керуючись статтями 76-81, 89, 142, 200, 206, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд
у х в а л и в:
Прийняти визнання позову ОСОБА_1 відповідачем Пилипецькою сільською радою Хустського району Закарпатської області.
Позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Шишола Василь Михайлович, до Пилипецької сільської ради Хустського району Закарпатської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача приватний нотаріус Хустського районного нотаріального округу Закарпатської області Дунаєв Юрій Миколайович, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом задовольнити. 
Визнати за ОСОБА_1 у порядку спадкування за законом до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 сестри ОСОБА_3 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду – якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Повне судове рішення складено та підписано 16.09.2026.

Учасники справи:
Позивач ОСОБА_1 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ;
Відповідач Пилипецька сільська рада Хустського району Закарпатської області, місце знаходження: с. Пилипець, 75 Хустського району Закарпатської області, ідентифікаційний коду в ЄРДПОУ 04350843.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача приватний нотаріус Хустського районного нотаріального округу Закарпатської області Дунаєв Юрій Миколайович, місце знаходження: вул. Головацького, буд. 7 селище Міжгір?я Хустського району Закарпатської області;
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , місце реєстрації та проживання: будинок АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Суддя В. Ю. Готра