ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2026 року	м. Львів	Справа № 380/24659/25 пров. № А/857/33710/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :
судді-доповідача Калмикової Ю.О.,
суддів Затолочного В.С., 
Судової-Хомюк Н.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу 16 Регіональної військово-лікарської комісії на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2026 року у справі №380/24659/25 (головуючий І інстанції Ланкевич А.З.) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до 16 Регіональної військово-лікарської комісії про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

До Львівського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до 16 Регіональної військово-лікарської комісії, в якому позивач проси суд:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не розгляду свідоцтва про хворобу №44/1218 від 03.03.2025 року;
- зобов`язати розглянути і затвердити свідоцтво про хворобу №44/1218 від 03.03.2025 року, зобов`язати винести постанову про непридатність позивача до військової служби на підставі статті 27а графи III.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач починаючи з 2007 року страждає на розрив і відшарування сітківки на обох очах із частковим омертвінням, прогресуючу катаракту та міопію, у зв`язку із чим неодноразово визнавався непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку. Вказує, що за результатами чергового медичного огляду 22.07.2024 року позивача знову визнано непридатним до військової служби на підставі статті 27а графи 3 Розкладу хвороб та, як наслідок, 03.03.2025 року оформлено свідоцтво про хворобу №44/1218. Зазначає, що 07.03.2025 року вказаний документ було підписано та передано до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – ІНФОРМАЦІЯ_2 ) і 16 Регіональної військово-лікарської комісії (далі – 16 Регіональна ВЛК), однак 03.06.2025 року справу повернуто без розгляду. Наголошує, що йому не надано будь-яких офіційних висновків, а на підставі інформації від 16 Регіональної ВЛК рекомендовано вп`яте проходити військово-лікарську комісію. Позивач вважає таку поведінку відповідача протиправною бездіяльністю, що не відповідає вимогам чинного законодавства та безпосередньо порушує його права та інтереси, оскільки відповідач був зобов`язаний внести відповідну інформацію до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, але протиправно не зробив цього. Просить задовольнити позов повністю.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2026 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність 16 Регіональної військово-лікарської комісії, що полягає у нерозгляді свідоцтва про хворобу №44/1218 від 03.03.2025 року, оформленого позаштатною військово-лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо ОСОБА_1 , та неприйнятті за результатами розгляду вказаного свідоцтва постанови у формі, передбаченій Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 року №402.
Зобов`язано 16 Регіональну військово-лікарську комісію (місцезнаходження: вул.Стрийська, 73а, м.Львів, 80064; код ЄДРПОУ: 08380628) розглянути свідоцтво про хворобу №44/1218 від 03.03.2025 року щодо ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) та прийняти за результатами його розгляду постанову у формі, передбаченій Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 року №402.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. 
Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідно до п.22.5 Положення №402 повернення свідоцтва про хворобу з незатвердженою постановою повинно здійснюватися не шляхом механічного направлення документів без прийняття рішення, а виключно з одночасним оформленням постанови штатної ВЛК, у якій викладаються причини незатвердження та необхідні рекомендації. Відсутність такої постанови свідчить про нездійснення 16 Регіональною ВЛК юридично значимих і обов`язкових дій, віднесених до її компетенції, які були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації.
Така поведінка відповідача створила для позивача стан правової невизначеності, оскільки за відсутності рішення штатної ВЛК (як про затвердження, так і про незатвердження постанови позаштатної ВЛК) унеможливлюється реалізація позивачем свого права на завершення процедури військово-лікарської експертизи у розумний строк, а також блокується можливість подальшого оскарження такого рішення в порядку, передбаченому главою 3 розділу І Положення №402, та внесення відповідних відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Позивач фактично пройшов чотири військово-лікарські комісії у період з 2022 року по 2024 рік, за результатами кожної з яких позаштатними ВЛК було прийнято постанови про визнання його непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку на підставі статті 27а Розкладу хвороб. При цьому жодне з відповідних свідоцтв про хворобу не отримало процесуально оформленого рішення 16 Регіональної ВЛК у формі, передбаченій Положенням №402.
Посилання відповідача на приписи Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» щодо відсутності у 16 Регіональної ВЛК повноважень з адміністрування зазначеного реєстру не спростовують обґрунтованості позовних вимог в частині бездіяльності щодо нерозгляду свідоцтва про хворобу №44/1218 від 03.03.2025 року, оскільки предметом спору є саме бездіяльність відповідача у межах процедури військово-лікарської експертизи, а не питання адміністрування реєстру.
Не погодившись із цим рішенням, його оскаржив відповідач, подавши апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 року №402 (далі – Положення №402), та Закон України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» і зазначає, що 16 Регіональна ВЛК як ВЛК регіону є окремою медичною установою в системі Міністерства оборони України, наділеною певним спектром прав і повноважень. Зауважує, що повноваження щодо адміністрування Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів належать територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки, а не регіональним ВЛК. 
Зазначає, що пунктом 3.8 глави 3 розділу II Положення, визначено, що постанови ВЛК при ТЦК та СП постанови ВЛК при ТЦК та СП щодо військовозобов`язаних приймаються згідно з главою 20 цього розділу. Постанови ВЛК районних, міських ТЦК та СП про придатність до військової служби військовозобов`язаних оформлюються довідками ВЛК (додаток 4 до цього Положення). У разі прийняття постанови про придатність до військової служби, документи з результатами проходження військовозобов`язаним медичного огляду (картка обстеження та медичного огляду, висновки лікарів, супровідні документи) доставляються до районного (міського) ТЦК та СП за місцем перебування військовозобов`язаного на обліку не пізніше наступного дня після закінчення медичного огляду. Електронний документ з постановою ВЛК щодо придатності військовозобов`язаного до проходження військової служби передається з ІКС до бази даних Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Щодо свідоцтва про хворобу №44/1218 від 03.03.2025 вказав, що зазначені документи 05.05.2025 повернуті до ІНФОРМАЦІЯ_4 у зв`язку з порушенням вимог абз.5 п.3.8 глави 3 розділу ІІ Положення №402. 
За результатами перевірки та у разі виявлення помилок або відсутності необхідних підтверджуючих документів ВЛК обласних, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ІНФОРМАЦІЯ_6 відправляють засобами ІКС документи на доопрацювання до ВЛК районних, міських ТЦК та СП, з яких вони надійшли. ВЛК районних, міських ТЦК та СП доопрацьовують та повторно відправляють документи на повторну перевірку у п`ятиденний строк з дня повернення.
За результатами перевірки та у разі виявлення помилок або відсутності необхідних підтверджуючих документів ВЛК обласних, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ІНФОРМАЦІЯ_6 або штатна ВЛК відправляє засобами ІКС документи на доопрацювання до ВЛК, з яких вони надійшли, з обґрунтуванням причин незатвердження та необхідними рекомендаціями. Після затвердження постанови, протокол засідання штатної ВЛК передається з ІКС до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів не пізніше наступного дня після затвердження. Паперові копії протоколу засідання штатної ВЛК, у чотирьох примірниках для військовослужбовців, або у двох примірниках для військовозобов`язаних, засвідчуються її печаткою, та надсилаються разом з документами про результати проходження медичного огляду (картка обстеження та медичного огляду, висновки лікарів, супровідні документи) до ТЦК та СП за місцем обліку у п`ятиденний строк після затвердження постанови. З наведеного, слід дійти висновку, що нормами Положення чітко визначено процедуру затвердження/незатвердження постанов оформлених Свідоцтвом про хворобу, а також, терміни які передбачені для подання постійно діючими позаштатними ВЛК на затвердження/незатвердження таких постанов до штатних ВЛК
Отже, порядок ведення державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів чітко регламентований Законом України “Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів” та визначає перелік органів які наділені повноваженнями здійснювати адміністрування. В даному випадку, таким органом є територіальний центр комплектування та соціальної підтримки на військовому обліку якого, знаходиться позивач.
Крім цього, позивач просив суд першої інстанції, визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_2 РВЛК щодо не розгляду Свідоцтва про хворобу №44/1218 від 03.03.2025 року та зобов`язати винести постанову про непридатність ОСОБА_1 до військової служби на підставі статті 27а графи ІІІ Розкладу хвороб. Однак, вказані документи 05.05.2025 року повернуті до ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку з порушенням вимог абзацу п`ятого пункту 3.8. глави 3 розділу ІІ Положення. Після усунення недоліків експертами проводиться повторне вивчення документів та приймається рішення з винесенням Постанови. 
Отже, документи після повторного надходження до штатної 16 РВЛК проходять ретельну перевірку на предмет порушень вимог Положення та некоректно встановлених Діагнозів та допущення медичних висновків підпорядкованими ВЛК в зоні відповідальності штатної комісії. Повернення їх на доопрацювання та належного оформлення не суперечить вимогам Положення, а лише конкретизує та акцентує увагу штатної НОМЕР_2 РВЛК підпорядкованій позаштатній ВЛК на усунення недоліків для затвердження Постанови ВЛК. 
Також посилається на правові позиції Верховного Суду у справах №160/6885/19, №813/4640/17, №342/158/17, відповідно до яких бездіяльність суб`єкта владних повноважень може бути визнана протиправною лише за умови, якщо відповідач ухиляється від вчинення дій, які входять до кола його повноважень та за наявності правових підстав для вчинення таких дій.
26.06.2026 представником позивача надано до Восьмого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу в якому зазначає, що з апеляційною скаргою НОМЕР_2 РВЛК позивач не погоджується повністю, вважає її необґрунтованою, такою, що не спростовує висновків суду першої інстанції, та просить залишити її без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17.04.2026 року — без змін. Основний висновок суду першої інстанції полягає не в тому, що 16 РВЛК повинна була обов`язково визнати позивача непридатним до військової служби, а в тому, що НОМЕР_2 РВЛК була зобов`язана розглянути свідоцтво про хворобу №44/1218 від 03.03.2025 року та прийняти за результатами такого розгляду належне процесуальне рішення у формі, передбаченій Положенням №402. Позивач фактично підміняє предмет спору. У скарзі знову наголошується, що документи нібито були повернуті до ІНФОРМАЦІЯ_4 у зв`язку з порушенням вимог абзацу п`ятого пункту 3.8 глави 3 розділу ІІ Положення №402. Однак саме по собі твердження про повернення документів не є доказом належного розгляду свідоцтва про хворобу і не підтверджує прийняття постанови ВЛК або іншого належного мотивованого рішення у формі, передбаченій Положенням №402.
Суд першої інстанції обґрунтовано встановив, що 16 РВЛК не надала належних і допустимих доказів: прийняття постанови штатної ВЛК за результатами розгляду свідоцтва про хворобу №44/1218; оформлення причин незатвердження постанови позаштатної ВЛК; зазначення конкретних недоліків, які необхідно усунути; надання рекомендацій щодо усунення таких недоліків; направлення відповідного рішення до належного адресата; фактичного отримання такого рішення позивачем або відповідним ТЦК та СП. 
Отже, довід позивача про «повернення документів» не спростовує бездіяльності, а навпаки підтверджує, що по суті свідоцтво №44/1218 не було розглянуте у визначений законом спосіб. 
Штатна ВЛК не може створювати для особи стан невизначеності, коли свідоцтво про хворобу фактично не затверджується, але й мотивованого рішення про незатвердження або необхідність доопрацювання особі не надається. Саме така ситуація мала місце у цій справі. Позивач не отримав зрозумілого, оформленого та юридично значимого рішення 16 РВЛК, яке він міг би виконати, оскаржити або використати для завершення процедури військово-лікарської експертизи. 
Відсутність постанови або мотивованого рішення порушує принцип правової визначеності, який є складовою верховенства права. Особа не може перебувати в ситуації, коли після проходження ВЛК та оформлення свідоцтва про хворобу її правовий статус фактично «завис» через неналежне оформлення дій штатної ВЛК. Повернення матеріалів без прийняття постанови не є належним виконанням повноважень штатної ВЛК.
Позивач в Апеляційній скарзі необґрунтовано стверджує, що суд першої інстанції втрутився у медичну дискрецію НОМЕР_2 РВЛК. Це не відповідає змісту оскаржуваного рішення. Суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовної вимоги в частині зобов`язання НОМЕР_2 РВЛК винести постанову про непридатність ОСОБА_1 до військової служби на підставі статті 27а графи ІІІ Розкладу хвороб. Тобто суд прямо визнав, що не може підміняти собою ВЛК та самостійно визначати ступінь придатності особи до військової служби. Натомість суд застосував належний та пропорційний спосіб захисту : зобов`язав 16 РВЛК розглянути свідоцтво про хворобу та прийняти рішення у передбаченій законом формі. Такий спосіб захисту не визначає наперед зміст медичного висновку, а лише зобов`язує суб`єкта владних повноважень виконати процедуру, яку він зобов`язаний виконати відповідно до Положення №402. Отже, рішення суду першої інстанції не втручається у дискреційні повноваження відповідача, а лише припиняє протиправну бездіяльність і зобов`язує відповідача діяти в межах компетенції та у спосіб, передбачений законом.
Відповідно до частини першої статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.
Частиною 1 ст. 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , старший лейтенант запасу, у Збройних Силах України не служив, перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_8 (далі – ІНФОРМАЦІЯ_9 ).
У 2007 році у позивача діагностовано розрив і відшарування сітківки на обох очах із частковим омертвінням, у зв`язку з чим йому проведено лазерну операцію на очах у Харківській міській офтальмологічній клінічній лікарні №14 імені професора ОСОБА_2 .
Також, у 2007 році діагностовано прогресуючу катаракту і міопію на двох очах.
15.08.2022 року позивач проходив військово-лікарську комісію у ІНФОРМАЦІЯ_10 , за результатами якої отримав довідку військово-лікарської комісії №179/4134 від 12.10.2022 року, згідно з якою його визнано обмежено придатним до військової служби.
На підставі скарги позивача, отриманої ІНФОРМАЦІЯ_2 , його було викликано для проходження контрольного медичного огляду.
18.04.2023 року позивач вдруге пройшов військово-лікарську комісію №2200, за результатами якої, відповідно до статті 27а графи 3 Розкладу хвороб, позивача визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.
12.06.2023 року ІНФОРМАЦІЯ_2 направив свідоцтво про хворобу №2 до 16 Регіональної ВЛК для затвердження.
Листом відповідача від 10.07.2023 року повернуто свідоцтво з позначеннями про помилки в оформленні, зауваженнями щодо формулювання діагнозу, відсутністю необхідних оглядів, невідповідністю статті 27а.
19.07.2023 року позивач втретє розпочав проходження військово-лікарської комісії у ІНФОРМАЦІЯ_10 .
21.07.2023 року ІНФОРМАЦІЯ_9 було проведено огляд №3/73, за результатами якого позивача визнано непридатним до несення військової служби з виключенням з військового обліку на підставі статті 27а графи 3 Розкладу хвороб.
25.09.2023 року було оформлено свідоцтво про хворобу №190/1667 та направлено на затвердження до ІНФОРМАЦІЯ_4 і 16 Регіональної ВЛК.
Листом відповідача від 01.04.2024 року повернуто свідоцтво з позначеннями про неповний огляд хворого, необґрунтований експертний діагноз, некоректно сформульований діагноз та інші недоліки.
22.07.2024 року позивач вчетверте розпочав проходження військово-лікарської комісії у ІНФОРМАЦІЯ_10 . 22.07.2024 року проведено огляд №221, згідно з яким позивача знову визнано непридатним до військової служби на підставі статті 27а графи 3 Розкладу хвороб.
03.03.2025 року оформлено свідоцтво про хворобу №44/1218, у якому зазначено, що на підставі статті 27а графи ІІІ Розкладу хвороб позивач є непридатним до військової служби.
07.03.2025 року документ було підписано та передано для подальшого направлення до ІНФОРМАЦІЯ_4 і 16 Регіональної ВЛК.
03.06.2025 року голова ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_11 повідомив позивача, що справу повернуто без розгляду.
Згідно листа ІНФОРМАЦІЯ_4 від 19.06.2025 року повідомлено, що ОСОБА_1 пройшов медичний огляд позаштатною військово-лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_10 , відповідно до Положення №402, визнаний непридатним до військової служби. Дану постанову ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_10 було перевірено позаштатною військово-лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_12 та відповідно до п.3.8 розділу ІІ Положення постанова ВЛК була передана для затвердження у 16 Регіональної ВЛК. Розпорядженням начальника 16 Регіональної ВЛК від 05.05.2025 року №1190/3764 постанова ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_10 щодо визнання ОСОБА_1 непридатним до військової служби повернута. Розпорядженням начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 24.05.2025 року №1159/8/2763 дана постанова ВЛК із супровідними медичними документами скерована до ІНФОРМАЦІЯ_11 , начальнику ІНФОРМАЦІЯ_11 визначено викликати ОСОБА_1 для проведення повторного медичного огляду ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_9 .
Листом 16 Регіональної ВЛК від 23.06.2025 року повідомлено, що відповідно до п.22.7 глави 22 розділу ІІ Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 року №402, постанова про непридатність до військової служби військовозобов`язаних оформлюється свідоцтвом про хворобу. Згідно з п.22.8 глави 22 розділу ІІ вказаного Положення свідоцтво про хворобу підлягає розгляду, а постанова ВЛК затвердженню. Медичні документи військовозобов`язаного ОСОБА_1 на час надання відповіді на розгляд 16 РВЛК не надходили.
Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача щодо не розгляду свідоцтва про хворобу №44/218 від 03.03.2025 року, позивач звернувся до суду з цим позовом. 
При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням, доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, та доводам позивача викладеним у відзиві на апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Зазначені норми означають, що з метою гарантування правового порядку в Україні кожен суб`єкт приватного права зобов`язаний добросовісно виконувати свої обов`язки, передбачені законодавством, а у випадку невиконання відповідних приписів - зазнавати встановлених законодавством негативних наслідків.
Водночас суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Відповідно до статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» призову на військову службу під час мобілізації підлягають військовозобов`язані, які, з-поміж іншого, визнані придатними до військової служби за станом здоров`я відповідно до висновку військово-лікарської комісії.
Відповідно до частини 5 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України.
Відповідно до ст. 70 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» військово-лікарська експертиза визначає придатність до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, встановлює причинний зв`язок захворювань, поранень і травм з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям. 
Правові відносини, які виникли у цій справі, регулюються приписами Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», а також Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 року №402 (далі - Положення №402). 
Відповідно до пункту 1.1. Розділу ІІ Положення №402 медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності, зокрема, до військової служби, з винесенням письмового висновку (постанови).
Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях у мирний та воєнний час.
Медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення придатності, зокрема, до військової служби допризовників, призовників, військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти).
Згідно з п.1.2 глави 1 розділу І Положення №402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Відповідно до п.2.1 глави 2 розділу І Положення №402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії, штатні та позаштатні. Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.
Відповідно до підпункту 2.5.1 пункту 2.5 глави 2 розділу І Положення №402, до позаштатних постійно діючих ВЛК (ЛЛК) належать: госпітальні ВЛК; гарнізонні ВЛК; ЛЛК; ВЛК Десантно-штурмових військ; ВЛК ТЦК та СП; ВЛК розвідувального органу Міністерства оборони України; ВЛК Сил спеціальних операцій Збройних Сил України; ВЛК інших закладів охорони здоров`я комунальної або державної форми власності.
Пунктом 2.2 глави 2 розділу І Положення №402 визначено, що штатні ВЛК є військово-медичними установами. Вони мають гербову печатку, кутовий штамп та утримуються за окремим штатом. До штатних ВЛК належать: Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК); ВЛК регіону.
Штатні ВЛК комплектуються лікарями із клінічною підготовкою за однією з лікарських спеціальностей (терапія, хірургія, неврологія, психіатрія, оториноларингологія, офтальмологія, організація охорони здоров`я тощо), з досвідом роботи у військових частинах та закладах охорони здоров`я (установах).
Штатні і позаштатні (постійно та тимчасово діючі) ВЛК (ЛЛК) з питань військово-лікарської та лікарсько-льотної експертизи підпорядковуються вищим штатним ВЛК (пп. 2.5.4 п.2.5 глави 2 розділу І Положення №402).
Центральна військово-лікарська комісія є органом військового управління, який здійснює керівництво ВЛК регіонів у Збройних Силах України та є керівним органом із військово-лікарської експертизи в Збройних Силах України (пп.2.3.1 п.2.3 глави 2 розділу І Положення № 402).
Відповідно до вимог підпункту 2.3.3 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення №402 на ЦВЛК покладається організація військово-лікарської експертизи у Збройних Силах України, а також, зокрема: перевірка якості лікувально-профілактичної роботи у цілях військово-лікарської експертизи серед військовослужбовців у військових частинах і закладах охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України; розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи; прийняття та перегляд постанов ВЛК про ступінь придатності осіб, звільнених з військової служби, на період їх фактичного звільнення із Збройних Сил України.
Підпунктом 2.3.4 пункту 2.3 глави 2 розділу I Положення №402 передбачено, що ЦВЛК має право, серед іншого, розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК (лікарсько-льотної комісії (далі - ЛЛК)) Збройних Сил України.
Постанови ЦВЛК можуть бути оскаржені в судовому порядку (пп.2.3.5 п.2.3 глави 2 розділу I Положення №402).
Згідно з підп.2.4.5 п.2.4 глави 2 розділу І Положення №402 ВЛК регіону має право приймати постанови згідно з Положенням, контролювати, розглядати, затверджувати, за наявності підстав не затверджувати, переглядати, відміняти або скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК.
Відповідно до п.3.8 глави 3 розділу ІІ Положення №402 постанови ВЛК районних, міських ТЦК та СП про непридатність до військової служби військовозобов`язаних оформлюються свідоцтвами про хворобу. У разі прийняття постанови про непридатність або тимчасову непридатність до військової служби документи з результатами проходження військовозобов`язаним медичного огляду не пізніше п`ятиденного строку з дня закінчення медичного огляду направляються на перевірку до ВЛК обласних, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ІНФОРМАЦІЯ_6 . Після перевірки ВЛК обласних, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ІНФОРМАЦІЯ_6 та у разі відсутності помилок електронні документи з постановами ВЛК про непридатність до військової служби направляються через ІКС до штатних ВЛК відповідно до адміністративно-територіальної зони відповідальності за проведення військово-лікарської експертизи.
За змістом п.22.8 глави 22 розділу ІІ Положення №402 свідоцтво про хворобу підлягає розгляду, а постанова ВЛК - затвердженню: під час дії особливого періоду: на генералів (адміралів), а також на всіх осіб, які оглянуті у ГВМКЦ, - ЦВЛК, на всіх військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів - ВЛК регіону.
Згідно з п.22.5 глави 22 розділу ІІ Положення №402 документи з постановами ВЛК, які підлягають затвердженню (контролю) ВЛК обласних, Київського та Севастопольського міських ТЦК та СП або штатною ВЛК, згідно з пунктом 22.8 глави 22 розділу II цього Положення направляються на перевірку та затвердження через ІКС. Інші документи з результатами проходження медичного огляду (картка обстеження та медичного огляду, висновки лікарів, супровідні документи), надсилаються на затвердження у п`ятиденний строк після закінчення медичного огляду.
За результатами перевірки та у разі виявлення помилок або відсутності необхідних підтверджуючих документів ВЛК обласних, Київського та ІНФОРМАЦІЯ_6 або штатна ВЛК відправляє засобами ІКС документи на доопрацювання до ВЛК, з яких вони надійшли, з обґрунтуванням причин незатвердження та необхідними рекомендаціями.
Після затвердження постанови, протокол засідання штатної ВЛК передається з ІКС до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів не пізніше наступного дня після затвердження. Паперові копії протоколу засідання штатної ВЛК, у чотирьох примірниках для військовослужбовців, або у двох примірниках для військовозобов`язаних, засвідчуються її печаткою, та надсилаються разом з документами про результати проходження медичного огляду (картка обстеження та медичного огляду, висновки лікарів, супровідні документи) до ТЦК та СП за місцем обліку у п`ятиденний строк після затвердження постанови.
Предметом судового розгляду у цій справі є бездіяльність 16 Регіональної ВЛК щодо нерозгляду свідоцтва про хворобу №44/1218 від 03.03.2025 року, оформленого за результатами медичного огляду позивача позаштатною військово-лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_10 .
У постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17.04.2019 року у справі №342/158/17 суд касаційної інстанції сформував правову позицію, згідно з якою протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу або його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21.12.2018 року у справі №813/4640/17, а також у постанові від 13.02.2020 року у справі №160/6885/19.
Для визнання бездіяльності протиправною суд має встановити сукупність таких обставин, як наявність у суб`єкта владних повноважень обов`язку вчинити певні дії або прийняти рішення, об`єктивна можливість реалізації такого обов`язку, наявність підстав для вчинення таких дій та фактичне нездійснення цих дій суб`єктом владних повноважень.
16 Регіональна ВЛК є штатною ВЛК у розумінні п.2.2 глави 2 розділу І Положення №402 і належить до числа військово-медичних установ, на які покладено обов`язок прийняття постанов ВЛК, затвердження постанов підпорядкованих ВЛК, а також відмови у затвердженні таких постанов із викладенням причин та рекомендацій.
Приписи п.22.5 Положення №402 визначають процедуру дій штатної ВЛК у випадку надходження свідоцтва про хворобу на затвердження. У разі виявлення помилок або відсутності необхідних підтверджуючих документів штатна ВЛК відправляє документи на доопрацювання до ВЛК, з яких вони надійшли, з обов`язковим обґрунтуванням причин незатвердження та необхідними рекомендаціями. Свідоцтво про хворобу з незатвердженою штатною ВЛК постановою повертається до ВЛК, яка склала його, також із викладенням у постанові штатної ВЛК причин незатвердження та необхідними рекомендаціями.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що документи 05.05.2025 року повернуті до ІНФОРМАЦІЯ_4 у зв`язку з порушенням вимог абз.5 п.3.8 глави 3 розділу ІІ Положення №402. Водночас відповідач не надав суду жодного належного та допустимого доказу, який підтверджував би факт прийняття 16 Регіональною ВЛК мотивованого рішення щодо свідоцтва про хворобу №44/1218 від 03.03.2025 року у формі, передбаченій Положенням №402, зокрема, не надано постанови штатної ВЛК з викладенням причин незатвердження, листа із зазначенням конкретних недоліків та рекомендацій щодо їх усунення, реєстраційних даних щодо направлення таких документів, доказів фактичного отримання їх позивачем або ІНФОРМАЦІЯ_2 тощо.
У відповіді на адвокатський запит від 23.06.2025 року сам відповідач підтвердив, що медичні документи військовозобов`язаного ОСОБА_1 на час надання такої відповіді на розгляд 16 РВЛК не надходили, що суперечить твердженням відзиву про повернення документів до ІНФОРМАЦІЯ_4 05.05.2025 року.
Відповідно до п.22.5 Положення №402 повернення свідоцтва про хворобу з незатвердженою постановою повинно здійснюватися не шляхом механічного направлення документів без прийняття рішення, а виключно з одночасним оформленням постанови штатної ВЛК, у якій викладаються причини незатвердження та необхідні рекомендації. Відсутність такої постанови свідчить про нездійснення 16 Регіональною ВЛК юридично значимих і обов`язкових дій, віднесених до її компетенції, які були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації.
Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду викладеному в рішенні Львівського окружного адміністративного суду від 17.04.2026, що позивач фактично пройшов чотири військово-лікарські комісії у період з 2022 по 2024 роки, за результатами кожної з яких позаштатними ВЛК було прийнято постанови про визнання його непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку на підставі статті 27а Розкладу хвороб. При цьому жодне з відповідних свідоцтв про хворобу не отримало процесуально оформленого рішення 16 Регіональної ВЛК у формі, передбаченій Положенням №402.
Предметом спору в справі №380/24659/25 є саме бездіяльність відповідача у межах процедури військово-лікарської експертизи, а не питання адміністрування реєстру, з огляду на зазначене, колегія суддів не приймає посилання відповідача на приписи Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» щодо відсутності у 16 Регіональної ВЛК повноважень з адміністрування зазначеного реєстру не спростовують обґрунтованості позовних вимог в частині бездіяльності щодо нерозгляду свідоцтва про хворобу №44/1218 від 03.03.2025 року. 
Щодо посилань відповідача на правові позиції Верховного Суду у справах №160/6885/19, №813/4640/17, №342/158/17, то суд зазначає, що вказані правові позиції не спростовують позовних вимог, а навпаки свідчать про їх обґрунтованість. У справі, яка розглядається, відповідач ухиляється від вчинення дій, які прямо входять до кола його повноважень і за умови наявності правових підстав для вчинення таких дій. Свідоцтво про хворобу №44/1218 від 03.03.2025 року надійшло до відповідача у встановленому порядку, а обов`язок його розгляду і прийняття рішення у формі, передбаченій Положенням №402, є безумовним обов`язком штатної ВЛК.
Суд також враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 12.07.2022 року у справі №9901/338/21, згідно з якою протиправна бездіяльність не закінчується після спливу законодавчо визначеного строку, а продовжує тривати доти, доки не будуть встановлені обставини, які дозволять визначити, чи були дотриманні приписи закону, отже, триваюче право повинно бути захищено, а триваюче порушення припинено, тобто протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень може бути оскаржена до суду в будь-який час за весь період, протягом якого вона триває.
За таких обставин суд першої інстанції вірно дійшов до висновку, що бездіяльність 16 Регіональної ВЛК щодо нерозгляду свідоцтва про хворобу №44/1218 від 03.03.2025 року та неприйняття за ним передбаченого Положенням №402 процесуального рішення є протиправною, внаслідок чого позовні вимоги в частині визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання відповідача розглянути свідоцтво про хворобу №44/1218 від 03.03.2025 року підлягають задоволенню.
Разом з тим, Львівським окружним адміністративним судом відмовлено позивачу частині позовних вимог про зобов`язання 16 Регіональної ВЛК винести постанову про непридатність ОСОБА_1 до військової служби на підставі статті 27а графи ІІІ Розкладу хвороб, оскільки визначення придатності або непридатності особи за станом здоров`я до військової служби, встановлення причинного зв`язку захворювань з військовою службою та застосування конкретних статей Розкладу хвороб віднесено законодавцем до виключної компетенції військово-лікарських комісій. У постанові Верховного Суду від 30.11.2021 року у справі №826/17175/18 сформована правова позиція, згідно з якою суд не має компетенції оцінювати медичний діагноз з точки зору того, чи правильно надали лікарі оцінку стану здоров`я військовозобов`язаному відповідно до положення Розкладу хвороб, який визначає ступінь придатності до військової служби. 
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.06.2020 року у справі №810/5009/18, відповідно до якої суд не може підміняти собою ВЛК та самостійно визначати ступінь придатності до військової служби.
Зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти рішення певного конкретного змісту, зокрема, ухвалити постанову про непридатність до військової служби на підставі конкретної статті Розкладу хвороб, є втручанням у дискреційні повноваження такого суб`єкта та виходить за межі компетенції суду. Ефективним способом захисту порушених прав позивача у даній справі є зобов`язання 16 Регіональної ВЛК розглянути свідоцтво про хворобу №44/1218 від 03.03.2025 року і прийняти за результатами такого розгляду рішення у формі, передбаченій Положенням №402, а саме, постанову про затвердження або постанову про незатвердження з викладенням причин та необхідних рекомендацій.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Судом першої інстанції повно з`ясовано обставини справи, що мають значення для справи та правильно застосовано норми матеріального та процесуального права.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення.
Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.
Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу 16 Регіональної військово-лікарської комісії - залишити без задоволення.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2026 року у справі № 380/24659/25 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач	 	Ю. О. Калмикова 	
судді	 	В. С. Затолочний 	
 	 	Н. М. Судова-Хомюк  	
Повне судове рішення складено 16.07.26