ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/4781/26 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - ГУ ПФУ в Донецькій області, відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі - ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач 2) з позовом про визнання протиправними дій ГУ ПФУ в Донецькій області щодо обчислення розміру пенсії за віком відповідно до Закону України від 09 липня 2003 року №1058-ІV “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” без застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні (далі – Закон №1058-ІV), з якої сплачені страхові внески за 2023, 2024, 2025 роки; зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області здійснити перерахунок та виплачувати пенсію за віком відповідно до Закону №1058-ІV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якого сплачені страхові внески - за 2023, 2024, 2025 роки, починаючи з 11 березня 2026 року, з урахуванням раніше виплачених сум.
Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_1 було призначено пенсію за вислугу років, яка передбачена нормами Закону України від 05 листопада 1991 року №1788-XII “Про пенсійне забезпечення” (далі - Закон №1788-XII). У зв`язку з досягненням пенсійного віку на підставі поданої заяви з 11 березня 2026 року позивача переведено на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV, однак для обчислення розміру пенсії за віком застосовано показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014-2016 роки.
Позивач вважає, що перехід з пенсії за вислугу років на пенсію за віком за нормами Закону №1058-ІV є первинним призначенням такого виду пенсії в солідарній системі страхування. Тому при фактичному первинному призначенні пенсії за віком для обрахунку розміру пенсії має застосовуватись показник середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачені страхові внески за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії за Законом №1058-ІV (у цьому разі за 2023-2025 роки). Проте ГУ ПФУ в Донецькій області відмовив у належному перерахунку пенсії за віком, тому позивач з метою захисту порушених прав просила позов задовольнити.
Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України).
У відзиві на позовну заяву відповідач 1 позовні вимоги заперечив та у їх задоволенні просив відмовити (а.с.24-27). В обґрунтування цієї позиції вказав, що з 01 листопада 2010 року ОСОБА_1 первинно призначено пенсію за вислугу років та вона звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області (за місцем свого проживання) із заявою про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV. Заява була розглянута ГУ ПФУ в Полтавській області із прийняттям рішення про перерахунок пенсії, розмір якої позивачу обчислено відповідно до норм Закону №1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014-2016 роки (щороку індексується).
Відповідач також зазначив, що 31 березня 2026 року ОСОБА_1 звернулася із заявою за №855 про перерахунок пенсії, а саме просила встановити нову середню заробітну плату по Україні за 2023-2025 роки при перерахунку з 11 березня 2026 року пенсії за віком. Рішенням ГУ ПФУ в Донецькій області від 07 квітня 2026 року №907510147569 відмовлено у перерахунку. Відповідач 1 вважає, що при переведенні з одного виду пенсії на інший застосовувати показник середньої заробітної плати (дохід) по Україні (випадку позивача за 2023-2025 роки) немає підстав, оскільки положення статті 40 вказаного Закону застосовуються саме при призначенні пенсії, а не її перерахунку.
Відповідач 2 позовні вимоги заперечив та у їх задоволенні просив відмовити з тих самих підстав, що й відповідач 1 (а.с.55-58).
Інші заяви по суті справи від сторін не надходили.
Суд, перевіривши доводи сторін, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.
Позивач ОСОБА_1 з 01 листопада 2010 року по 10 березня 2026 року отримувала пенсію за вислугу років відповідно до Закону №1788-XII, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 (а.с.8), розрахунком стажу (форма РС-право) (а.с.9 зворот). На обліку як пенсіонер перебуває в ГУ ПФУ у Волинській області, що не є спірним.
З 11 березня 2026 року ОСОБА_1 на підставі її заяви (вх. №692 від 11 березня 2026 року) переведено на пенсію за віком, що слідує зі змісту рішення від 19 березня 2026 року №907510147569 (а.с.9). З розрахунку заробітку для обчислення вбачається, що розмір пенсії розрахований із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2014-2016 роки - 3764,40 грн (проіндексований і становить 9992,40 грн) (а.с.12).
31 березня 2026 року позивач звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою, у якій просила застосувати середню заробітну плату по Україні за 2023-2025 роки при перерахунку пенсії за віком з 11 березня 2026 року, яку призначено вперше (а.с.13).
Заява позивача відповідно до принципу екстериторіальності була розглянута ГУ ПФУ в Донецькій області, яким прийнято рішення від 07 квітня 2026 року №907510147569 про відмову у перерахунку пенсії з тих підстав, що заявниця з 11 березня 2026 року була переведена з пенсії за вислугу років на пенсію за віком; застосування нового показника середньої заробітної плати при перерахунку пенсії чинним законодавством не передбачено (а.с.13 зворот-14).
При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.
Закон №1058-IV визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.
Відповідно до положень статті 9 Закону №1058-ІV за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором (частина перша статті 10 Закону №1058-ІV).
Умови призначення пенсії за віком визначені у статті 26 Закону №1058-ІV. Починаючи з 01 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності відповідного страхового стажу, вказаного у цій статті.
ОСОБА_1 отримує пенсію за віком відповідно до Закону №1058-ІV з 11 березня 2026 року.
Відповідно до статті 27 Закону №1058-ІV розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп х Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.
За приписами частини другої статті 40 Закону №1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1+ Кз2+ Кз3+ ... + Кзn); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.
Відповідно до частини третьої статті 45 Закону №1058-ІV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Вказані норми Закону свідчать на користь висновку про те, що частиною третьою статті 45 Закону №1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший, тобто мова йде про пенсії за віком, пенсії по інвалідності та пенсії у зв`язку з втратою годувальника. У такому разі показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії є незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом №1058-ІV.
Така ж правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі №577/2457/17, від 10 квітня 2019 року у справі №211/1898/17, від 31 липня 2019 року у справі №720/208/17, від 16 червня 2020 року у справі №127/7522/17.
Спірні правовідносини виникли з приводу відмови ГУ ПФУ в Донецькій області, яке розглядало заяву позивача від 31 березня 2026 року, застосувати показник середньої заробітної плати по Україні за 2014 - 2016 роки при обчисленні призначеної ОСОБА_1 з 11 березня 2026 року пенсії за віком відповідно до Закону №1058-ІV. При цьому за позицією відповідачів застосовувати середню заробітну плату за 2023-2025 роки немає підстав, оскільки має місце саме переведення з пенсії одного виду на інший, а не призначення пенсії.
Однак суд зауважує, що вперше ОСОБА_1 було призначено пенсію за вислугу років згідно з положеннями Закону №1788-XII з 01 листопада 2010 року.
Статтею 51 Закону №1788-XII визначено, що пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.
Варто зазначити, що Закон №1058-ІV не передбачає такого виду пенсії, як пенсія за вислугу років. Отже, призначена позивачу пенсія відповідно до зазначеного закону є спеціальною пенсією для конкретно визначеного кола осіб.
Маючи право на пенсію за віком на загальних підставах у зв`язку із досягненням пенсійного віку, ОСОБА_1 таке право реалізувала та її переведено на пенсії за віком відповідно до Закону №1058-ІV й така їй призначена вперше з 11 березня 2026 року.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі №577/2576/17 сформулювала висновок, що при зверненні особи, якій було призначено пенсію за вислугу років у порядку Закону №1788-XII, до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на підставі Закону №1058-IV має місце саме призначення такого виду пенсії, а не переведення згідно з частиною третьою статті 45 Закону №1058-IV.
Тому при обчисленні розміру пенсійної виплати орган Пенсійного фонду України має застосувати показник середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення із заявою за призначенням пенсії за віком.
Зазначений висновок суду знайшов послідовне відображення у постановах Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі №127/7522/17, від 18 серпня 2020 року у справі №263/6611/17, від 19 січня 2022 року у справі №528/639/17, від 28 вересня 2022 року у справі №184/886/17, від 29 березня 2023 року у справі №240/4170/19, від 08 лютого 2024 року у справі №500/1216/23, від 27 листопада 2024 року у справі №560/11681/23, від 16 січня 2025 року у справі №580/4901/22, від 27 лютого 2025 року у справі №380/21644/23, від 11 березня 2025 року у справі №560/15252/23, від 25 березня 2025 року у справі №380/3740/24 та ін.
Таким чином, при зверненні із заявою після досягнення пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-IV, позивач набула право на призначення іншого виду пенсії (за віком на загальних підставах) із її новим обчисленням відповідно до приписів статті 40 Закону №1058-IV. Тому при обчисленні розміру пенсійної виплати має застосуватись показник середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення із заявою за призначенням пенсії за віком, тобто за 2023-2025 роки, як того вимагає частина друга статті 40 Закону №1058-ІV.
Із заявою від 31 березня 2026 року позивач звернулася тільки тому, що пенсія з 11 березня 2026 року була обчислена без дотримання приписів частини другої статті 40 Закону №1058-IV, тобто для усунення органом пенсійного фонду порушеного її права на належний розмір пенсії.
У межах спірних правовідносин заява позивача від 31 березня 2026 року розглянута ГУ ПФУ в Донецькій області та за результатом її розгляду прийнято рішення від 07 квітня 2026 року №907510147569.
Необхідно зазначити, що відповідачем у справах, в яких оспорюються, зокрема, рішення, ухвалені в результаті розгляду заяви про призначення пенсії, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, який прийняв відповідне рішення.
Така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 08 лютого 2024 року у справі №500/1216/23.
Отже, належним відповідачем у цій справі є саме ГУ ПФУ в Донецькій області, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглянув заяву ОСОБА_1 та прийняв рішення від 07 квітня 2026 року №907510147569 про відмову у перерахунку пенсійної виплати із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за попередні три роки перед призначенням з 11 березня 2026 року пенсії за віком.
Натомість ГУ ПФУ у Волинській області не здійснювало розгляд заяви позивача, а тому відсутні правові та фактичні обставини для покладання на нього обов`язку відповідати за цим позовом. ГУ ПФУ у Волинській області буде здійснювати позивачу виплату пенсії після її перерахунку.
Отже, позовні вимоги до ГУ ПФУ у Волинській області заявлені передчасно.
Таким чином, з урахуванням встановлених обставин справи, наведених норм чинного законодавства України та правових висновків Верховного Суду, беручи до уваги повноваження суду, визначені у статті 245 КАС України, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1 шляхом визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Донецькій області від 07 квітня 2026 року №907510147569 (щодо відмови в перерахунку призначеної відповідно до Закону №1058-IV пенсії за віком з її обчисленням із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2023-2025 роки) та зобов`язання ГУ ПФУ в Донецькій області здійснити позивачу з 11 березня 2026 року перерахунок пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2023-2025 роки.
Частиною першою статті 139 КАС України установлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
І хоч позов задоволено частково, однак на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Донецькій області (яке прийняло протиправне рішення від 07 квітня 2026 року №907510147569) необхідно стягнути судовий збір у сумі 1064,96 грн (у розмірі, визначеному для однієї вимоги немайнового характеру), сплата якого підтверджується квитанцією від 19 квітня 2026 року №5476-8319-9024-5944, випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету (а.с.5, 19).
Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262 КАС України, суд 

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область, місто Слов`янськ, площа Соборна, будинок 3, ідентифікаційний код юридичної особи 13486010), Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43027, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, будинок 6, ідентифікаційний код юридичної особи 13358826) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 07 квітня 2026 року №907510147569.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області провести ОСОБА_1 з 11 березня 2026 року перерахунок пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2023-2025 роки.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області судові витрати у сумі 1064,96 грн (одна тисяча шістдесят чотири грн 96 коп.).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ж.В. Каленюк