П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 560/5773/25 
Головуючий у 1-й інстанції: Михайлов О.О. 
Суддя-доповідач: Томчук А.В. 
08 липня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Томчука А.В. 
суддів: Драчук Т. О.  Савицької Н.В. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 , Головного управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 березня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі -ГУ ПФУ в Донецькій області), Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі -ГУ ПФУ в Хмельницькій області), в якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Донецькій області від 25.03.2025 щодо відмови у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу»; зобов`язати ГУ ПФУ в Хмельницькій області з 18.03.2025 перевести його на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» та здійснити нарахування і виплату пенсії у розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, зазначеної у довідках, виданих Департаментом спеціалізованої підготовки та кінологічного забезпечення Держмитслужби від 17.03.2025 № 69/11-14 та № 70/11-14.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 26.03.2026 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Донецькій області від 25.03.2025. Зобов`язано ГУ ПФУ в Хмельницькій області перевести ОСОБА_1 з 18.03.2025 на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу». У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на переведення з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі -Закон № 1058-IV) на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII (далі -Закон № 3723-XII), проте відмовив у частині зобов`язання здійснити нарахування і виплату пенсії у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного у нових довідках, оскільки перерахунок пенсії державного службовця у зв`язку з підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців законодавством не передбачено, а при переведенні має застосовуватися той розмір заробітної плати, що застосовувався при первинному призначенні.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ГУ ПФУ в Донецькій області подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. За доводами апеляційної скарги, позивач у період з 23.12.2010 по 01.09.2015 вже отримував пенсію по інвалідності, призначену відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII, а тому право на повторне призначення пенсії за вказаним законом відсутнє. Зазначає, що з 01.05.2016 Закон № 889-VIII не передбачає підстав для перерахунку пенсії державного службовця у зв`язку зі збільшенням розміру заробітної плати працюючих службовців. Також посилається на дискреційні повноваження пенсійного органу та неприпустимість втручання суду у такі повноваження.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ГУ ПФУ в Хмельницькій області також подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. За доводами апеляційної скарги, позивачу вже була призначена пенсія по інвалідності відповідно до Закону № 3723-XII у період з 23.12.2010 по 18.04.2016, а тому зобов`язання перевести позивача на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» є, по суті, зобов`язанням перерахунку вже призначеної пенсії, що законодавством не передбачено. Зазначає, що положення пунктів 10 та 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII до спірних правовідносин застосуванню не підлягають, оскільки позивач уже реалізував своє право на призначення пенсії державного службовця. Посилається на практику Сьомого апеляційного адміністративного суду та Шостого апеляційного адміністративного суду.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, зокрема зобов`язати ГУ ПФУ в Хмельницькій області здійснити нарахування й виплату пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII у розмірі 60 відсотків від заробітної плати, зазначеної у довідках від 17.03.2025 № 69/11-14 та № 70/11-14. Зазначає, що станом на 01.05.2016 перебував та займав посаду на державній службі і мав понад 18 років стажу державної служби, а на час звільнення 17.03.2025 мав понад 27 років стажу державної служби та понад 41 рік загального страхового стажу. Посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у зразковій справі № 822/524/18 та постанову Верховного Суду від 25.05.2023 у справі № 580/3805/22, відповідно до яких ані розділ ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII, ані стаття 37 Закону № 3723-XII не містять обмеження щодо неможливості призначення пенсії особам, яким до 01.05.2016 вже призначалась пенсія за вказаним законом. Також посилається на постанову Верховного Суду від 27.01.2023 у справі № 340/4184/21.
ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу ГУ ПФУ в Хмельницькій області, в якому заперечив щодо доводів і мотивів такої скарги та просив залишити оскаржуване судове рішення в частині задоволених позовних вимог без змін. Зазначив, що має право на переведення на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII, оскільки станом на 01.05.2016 перебував на державній службі та мав необхідний стаж, а факт попереднього отримання пенсії за вказаним законом не позбавляє його права на переведення з пенсії за Законом № 1058-IV на пенсію за Законом № 3723-XII.
Інших заяв від учасників справи до суду не надходило.
З урахуванням приписів статті 311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційних скарг та виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України, виходить з наступного.
Приписами частин першої – третьої статті 308 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Хмельницькій області.
З 23.12.2010 по 01.09.2015 позивач отримував пенсію по інвалідності відповідно до Закону № 3723-XII. Розмір пенсії становив 4879,51 грн.
З 19.04.2016 позивача переведено на пенсію по інвалідності відповідно до Закону № 1058-IV, а з 11.07.2022 -на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV.
З 18.03.2025 проведено перерахунок пенсії у зв`язку із звільненням з роботи, розмір пенсії становить 12424,03 грн.
Позивачу згідно з довідками МСЕК встановлено 2 групу інвалідності безтерміново.
Станом на 01.05.2016 (день набрання чинності Законом № 889-VIII) позивач перебував та займав посаду на державній службі і мав понад 18 років стажу державної служби.
На час звільнення з державної служби 17.03.2025 позивач досяг віку понад 62 роки, мав понад 27 років стажу державної служби та понад 41 рік загального страхового стажу.
18.03.2025 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Хмельницькій області із заявою щодо переведення з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону № 1058-IV, на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» з врахуванням довідок від 17.03.2025 № 69/11-14 та № 70/11-14, виданих Департаментом спеціалізованої підготовки та кінологічного забезпечення Держмитслужби.
Рішенням ГУ ПФУ в Донецькій області від 25.03.2025, який розглянув заяву позивача за принципом екстериторіальності, відмовлено ОСОБА_1 у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» з наданими новими довідками про складові заробітної плати державного службовця. Зазначено, що позивач отримував пенсію по інвалідності в період з 23.12.2010 по 01.09.2015, призначену відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII, а тому право на перерахунок пенсії, призначеної відповідно до Закону № 889-VIII, позивач не має.
Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною першою статті 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначаються Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (далі -Закон № 889-VIII).
Відповідно до статті 90 Закону № 889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до пункту 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон № 3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.
Пунктами 10, 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Частиною першою статті 37 Закону № 3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року -страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, -у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року -страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Згідно з частиною дев`ятою статті 37 Закону № 3723-XII пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частиною першою цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно до цього Закону призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.
Відповідно до частини першої статті 9 Закону № 1058-IV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Колегія суддів зазначає, що за своєю суттю спірні правовідносини у цій справі стосуються переведення позивача з одного виду пенсії відповідно до Закону № 1058-IV на інший вид пенсії відповідно до Закону № 3723-XII.
Як встановлено судом, позивач станом на 01.05.2016 (день набрання чинності Законом № 889-VIII) перебував та займав посаду на державній службі і мав понад 18 років стажу державної служби, що перевищує 10 років, визначених пунктом 10 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII. На час звільнення з державної служби 17.03.2025 позивач досяг віку понад 62 роки, мав понад 27 років стажу державної служби та понад 41 рік загального страхового стажу.
Відповідачі не заперечують наявність у позивача законодавчо визначеного стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби.
Щодо доводів апеляційних скарг ГУ ПФУ в Донецькій області та ГУ ПФУ в Хмельницькій області про те, що позивачу вже була призначена пенсія відповідно до Закону № 3723-XII, а тому право на повторне призначення пенсії за вказаним законом відсутнє, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини 1 статті 10 Закону № 1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Кожна наступна зміна виду пенсії є переведенням або переходом з одного виду пенсії на інший, а не новим її призначенням чи перерахунком, оскільки в практиці застосування пенсійного законодавства не існує поняття другого, третього, подальшого або іншого призначення пенсії. Перерахунок пенсії за своїм змістом є зміною розміру одного і того ж виду пенсії у зв`язку із зміною показника, що був базою для визначення розміру пенсії (заробітної плати, грошового забезпечення тощо), чи інших підстав, передбачених чинним законодавством. Зазначені види пенсії підрізняються підставами їх призначення та механізмами визначення їх розміру, а наявність правових підстав для переведення позивача на пенсію відповідно до Закону № 3723-XII пов`язана виключно з дотриманням вимог, визначених пунктами 10 та 12 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII.
Як зазначив Верховний Суд у постанові від 25 травня 2023 року у справі № 580/3805/22, ані розділ ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII, ані стаття 37 Закону № 3723-XII не містять обмеження щодо неможливості призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII особам, яким до 01 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом № 889-VIII) призначалась пенсія відповідно до Закону № 3723-XII. Верховний Суд визнає безпідставним висновок про відсутність у позивача права на пенсію за віком відповідно до Закону № 3723-XII з підстави, що за вказаним законом йому вже призначалась пенсія.
Верховний Суд у наведеній справі вказав, що для правильного вирішення спору необхідно встановити, чи займав позивач станом на 01 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом № 889-VIII) посаду державної служби та який стаж державної служби він мав станом на зазначену дату, оскільки норми розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII пов`язують збереження в особи права на призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 3723-XII з наявністю в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби.
Зазначений висновок також відповідає правовій позиції, висловленій у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у зразковій справі № 822/524/18, відповідно до якої право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII пов`язане лише з певним стажем роботи особи на посаді державного службовця, визначеним згідно з пунктами 10, 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII, у той час як додаткових умов для призначення пенсії у вказаних пунктах Закону № 889-VIII не встановлено.
Отже, те що позивач раніше отримував пенсію відповідно до Закону № 3723-XII не позбавляє його права перейти з пенсії, яку він отримує наразі за Законом № 1058-IV, на пенсію за віком в рамках дії Закону № 889-VIII, адже за наявності в особи права на пенсію за різними законами або за різні види пенсії в межах одного закону, законодавець не забороняє після призначення пенсії перейти з одного виду пенсії на інший або звернутись із заявою про переведення пенсії за іншим законом.
Оскільки позивач станом на 01.05.2016 перебував на посаді державної служби, мав понад 18 років стажу державної служби, на час звільнення досяг віку понад 62 роки та має понад 27 років стажу державної служби, суд дійшов висновку, що останній має право на переведення з пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV на пенсію за віком державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII, а тому рішення ГУ ПФУ в Донецькій області від 25.03.2025 про відмову у переведенні ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Доводи апеляційних скарг ГУ ПФУ в Донецькій області та ГУ ПФУ в Хмельницькій області про те, що пенсії, призначені за статтею 37 Закону № 3723-XII, не підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців, є безпідставними у контексті спірних правовідносин, оскільки у даному випадку має місце не перерахунок раніше призначеної пенсії, а переведення з одного виду пенсії на інший вид пенсії за іншим законом, що є різними за своєю правовою природою інститутами пенсійного законодавства.
Посилання ГУ ПФУ в Хмельницькій області на постанови Верховного Суду від 23.01.2018 у справі № 745/458/16-а, від 13.02.2018 у справі № 697/2282/17, від 21.02.2018 у справі № 638/19513/16-а та від 05.03.2019 у справі № 226/1478/16-а, а також на постанови апеляційних судів, колегія суддів не бере до уваги, оскільки зазначені справи стосуються саме перерахунку раніше призначених пенсій у зв`язку з підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців, тоді як у цій справі спір стосується переведення з одного виду пенсії на інший.
Доводи ГУ ПФУ в Донецькій області щодо дискреційних повноважень пенсійного органу та неприпустимості втручання суду у такі повноваження колегія суддів також відхиляє, оскільки у даному випадку суд не підміняє пенсійний орган, а здійснює судовий контроль за правомірністю рішення суб`єкта владних повноважень, що є завданням адміністративного судочинства відповідно до частини першої статті 2 КАС України.
З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що рішення ГУ ПФУ в Донецькій області від 25.03.2025 є протиправним та підлягає скасуванню, а ГУ ПФУ в Хмельницькій області слід зобов`язати перевести ОСОБА_1 з 18.03.2025 на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».
Щодо апеляційної скарги ОСОБА_1 в частині зобов`язання здійснити нарахування і виплату пенсії у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного у довідках від 17.03.2025 № 69/11-14 та № 70/11-14, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до чинної редакції частини першої статті 37 Закону № 3723-XII пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, -у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Як зазначив Верховний Суд у постанові від 27 січня 2023 року у справі № 340/4184/21, з урахуванням положень статті 37 Закону № 3723-XII розмір пенсії позивача підлягає обчисленню із заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року -страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що для належного захисту прав позивача слід зобов`язати відповідача призначити і здійснити нарахування й виплату пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного в довідках.
Зазначений висновок також відповідає правовій позиції, висловленій у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у зразковій справі № 822/524/18, відповідно до якої належним способом захисту прав позивача є зобов`язання пенсійного органу призначити та здійснити нарахування і виплату позивачу пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного у відповідній довідці.
Оскільки у даному випадку має місце не перерахунок раніше призначеної пенсії, а переведення з пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV на пенсію за віком державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII, розмір пенсії підлягає обчисленню відповідно до чинної редакції статті 37 Закону № 3723-XII, тобто у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, зазначеної у довідках, наданих позивачем.
Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог у цій частині, помилково ототожнив переведення з одного виду пенсії на інший із перерахунком раніше призначеної пенсії та безпідставно дійшов висновку про необхідність застосування розміру заробітної плати, що застосовувався при первинному призначенні пенсії.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо зобов`язання здійснити нарахування і виплату пенсії у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного у довідках, підлягає скасуванню з ухваленням у цій частині нового рішення про задоволення позовних вимог.
Оскільки доводи апеляційних скарг ГУ ПФУ в Донецькій області та ГУ ПФУ в Хмельницькій області не спростовують висновків суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги відповідачів підлягають залишенню без задоволення.
Апеляційний суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (див. п.п. 29–30 рішення ЄСПЛ у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain), заява № 18390/91, від 09.12.1994). При цьому, право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (див. пункт 30 рішення ЄСПЛ у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), заява № 49684/99, від 27.09.2001).
Відповідно до частини другої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. Згідно з частиною першою статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права. Беручи до уваги наведене, оскільки суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо обчислення розміру пенсії, рішення суду першої інстанції належить скасувати в частині відмови у задоволенні інших позовних вимог з прийняттям у цій частині нового рішення про задоволення позову.
Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до положень статті 139 КАС України не здійснюється, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору як особа з інвалідністю ІІ групи. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення.
Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 березня 2026 року скасувати в частині відмови у задоволенні інших позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити нарахування і виплату ОСОБА_1 пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-XII у розмірі 60 відсотків від заробітної плати, зазначеної у довідках, виданих Департаментом спеціалізованої підготовки та кінологічного забезпечення Держмитслужби від 17.03.2025 № 69/11-14 про складові заробітної плати для державного службовця, який до 01 січня 2024 року працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та № 70/11-14 про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та яка на дату виходу на пенсію не займала посаду в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, яку було класифіковано, або працювала у державних органах, які не провели класифікацію посад державної служби.
В іншій частині рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 березня 2026 року по справі № 560/5773/25 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Томчук А.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Драчук Т. О.    Савицька Н.В.