КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №761/24299/26 Слідчий суддя в суді першої інстанції - ОСОБА_1 
Провадження № 11-сс/824/6381/2026 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2 
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України  

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 серпня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді  ОСОБА_2 , 
суддів  ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання -  ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою, з доповненнями представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10 липня 2026 року, -
за участю:
прокурора  ОСОБА_8 ,
представника власника майна  ОСОБА_7 , 
в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10 липня 2026 року задоволено клопотання  прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 про арешт майна у кримінальному провадженні № 72025001110000049 від 23.10.2025 та накладено арешт на майно, яке виявлено та вилучено за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: ноутбук сірого кольору ACER S/N NXKMZEU00643410E6D3400.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, представник власника майна ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, з доповненнями в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 від 17.06.2026 про арешт майна у кримінальному провадженні №72025001110000049 від 23.10.2025 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 201-3, ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 209 КК України.
На обґрунтування вимог апеляційної скарги, з доповненнями апелянт, зазначає, що вказана ухвала є незаконною і необґрунтованою та підлягає скасуванню у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Апелянт вказує на те, що в ході судового розгляду в суді першої інстанції не доведено, що майно, на яке було накладено арешт, відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України. Вищевказане майно не містить будь-якої доказової бази, яка могла б представляти цінність для встановлення обставин кримінального провадження №72025001110000049 від 23.10.2025, а самим прокурором не обгрунтовано та не доведено важливість цього майна для вищевказаного кримінального провадження.
ОСОБА_6 надавала можливість оглянути ноутбук сірого кольору ACER S/N NXKMZEU00643410E6D3400, не створювала для цього перешкод, у детектива була можливість його оглянути.
Сама постанова детектива про визнання майна речовим доказом, яка міститься у матеріалах справи, є формальною та не містить будь-якого обгрунтування.
Накладенням арешту на таке майно не забезпечується дотримання співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, оскільки цінність такого вилученого майна досягається й вирішується шляхом знаття відповідних копій. В той же час, при накладенні обмеження права власності шляхом накладення арешту власник такого майна в повній мірі позбавлений можливості його використати. 
Наслідком накладення арешту буде позбавлення власника майна можливості його використовувати, вилучати корисні властивості від його використання. 
Крім того, судом першої інстанції не надано будь-якої оцінки невідповідності клопотання прокурора про арешт майна вимогам ч. 2 п. 3 ст. 171 КПК України, на які вказував представник власника майна, а саме, що в клопотанні прокурора не вказано кому належить або ким використовувався ноутбук сірого кольору ACER S/N NXKMZEU00643410E6D3400. Вищевказана обставина є окремою підставою для відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна, однак судом першої інстанції ніякої оцінки цим доводам представника власника майна не надано.
Заслухавши доповідь судді, доводи представника власника майна, в підтримку поданої апеляційної скарги, яку він просив задовольнити, з наведених в них підстав, думку прокурора, який заперечував щодо задоволення вказаної апеляційної скарги та вважав оскаржувану ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга, з доповненнями представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 ,не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Як вбачається з наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, що детективами Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 72025001110000049 від 23.10.2025 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 201-3, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 212 КК України.
В межах даного кримінального провадження, 17.06.2026 прокурор першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні № 72025001110000049 від 23.10.2025, яке виявлено та вилучено за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: ноутбук сірого кольору ACERS/N NXKMZEU00643410E6D3400.
Дане клопотання прокурором направлено до Шевченківського районного суду м. Києва, через Укрпошту 12.06.2026 /т. 1 а.с. 156-157/.
На обґрунтування вимог даного клопотання прокурор послався на те, що за версією органу досудового розслідування встановлено, що організована група осіб під керівництвом ОСОБА_10 створила та запровадила протиправний механізм, що полягає у здійсненні контрабанди, переміщенні через митний кордон України поза митним контролем техніки, електронних пристроїв, аксесуарів торговельної марки «Apple Inc.», товарів інших виробників у великому розмірі, з подальшою їх реалізацією на території різних регіонів України. Схема злочинної діяльності полягає у реалізації техніки, електронних пристроїв, аксесуарів торговельної марки «Apple Inc.», товарів інших виробників, квадрокоптерів, безпілотних літальних апаратів, зарядних пристроїв та інших супутніх товарів, які ввезені на територію України поза митним контролем, через магазини та інші торговельні структури, які не входять до переліку авторизованих дистриб`юторів та/або реселлерів, без відображення таких операцій в бухгалтерській та податковій звітності. Оплата за товари відбувається готівкою в національній валюті, готівкою в іноземній валюті, на банківські рахунки фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, підконтрольних суб`єктів та криптовалютою на криптогаманці, без фактичного відображення таких доходів в бухгалтерській та податковій звітності.
За версією органу досудового розслідування встановлено, збут мобільних телефонів та іншої техніки торгової марки «Apple Inc.», товарів інших виробників, які незаконно ввезені на територію України, здійснюється через компанію «MONOLIT» з використанням інтернет-магазину ІНФОРМАЦІЯ_1 та телеграм-каналу ІНФОРМАЦІЯ_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ). Оплата замовлень здійснюється терміналом або готівкою у пунктах видачі, на розрахункові рахунки підконтрольних суб`єктів та криптовалютою.
Окрім того, ОСОБА_10 , діючи у період 2022-2026 років, з метою ухилення від сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), шляхом одержання коштів на криптогаманець «НОМЕР_2» у вигляді віртуальних активів (криптовалюта Tether) у розмірі 26 850 244,64 USDT (еквівалент 1 067 496 877,07 грн) від реалізації побутової техніки, електронних пристроїв, аксесуарів та мобільних телефонів, в тому числі торговельної марки «Apple Inc.», а також товарів інших виробників, які ввезені на територію України поза митним контролем, в тому числі з використанням інтернет-магазину ІНФОРМАЦІЯ_1 та телеграм-каналу ІНФОРМАЦІЯ_2 ухилився від сплати податку на доходи фізичних осіб в сумі 72 502 882 грн, військового збору в сумі 6 041 907 грн, що є особливо великим розміром, а також здійснив легалізацію (відмивання) майна, одержаного злочинним шляхом, в особливо великому розмірі, та здійснив легалізацію (відмивання) майна, одержаного злочинним шляхом, в особливо великому розмірі.
За версією органу досудового розслідування встановлено, що реалізація побутової техніки, електронних пристроїв, аксесуарів та мобільних телефонів, в тому числі торговельної марки «Apple Inc.», а також товарів інших виробників, здійснюється організованою групою осіб під керівництвом ОСОБА_10 з використанням інтернет-магазину: ІНФОРМАЦІЯ_1 який щоденно відвідують близько 200 осіб та телеграм-акаунту ІНФОРМАЦІЯ_2 Матеріали кримінального провадження № 72025001110000049 від 23.10.2025 містять розсекречені матеріали за результатами проведення негласних слідчих (розшукових дій), відповідно до яких встановлено, що оплата за товар, що потрапив та територію України поза межами митного контролю, від покупців приймається ОСОБА_10 від клієнтів у криптовалюті «Tether USDT TRC-20» на криптогаманець «НОМЕР_2».
Матеріали кримінального провадження №72025001110000049 від 23.10.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-3 КК України містять протокол допиту свідка, який повідомив, що збут мобільних телефонів та іншої техніки торгової марки «Apple Inc.», яка незаконно ввезена на територію України, товарів інших виробників, здійснюється через компанію «MONOLIT» використовуючи інтернет магазин: ІНФОРМАЦІЯ_1 та телеграм акаунт ІНФОРМАЦІЯ_4 , телеграм канал ІНФОРМАЦІЯ_2 Оплата замовлень здійснюється терміналом або готівкою у пункті видачі, передплатою на розрахунковий рахунок ФОП, криптовалютою Tether USDT TRC-20 на криптовалютний гаманець «НОМЕР_2».
Мобільний телефон, що фігурує в матеріалах НСРД та був придбаний з використанням інтернет магазину: ІНФОРМАЦІЯ_1 телеграм каналу ІНФОРМАЦІЯ_2, а саме: iPhone 17 Pro, серійний номер Serial No. НОМЕР_4, IMEI/MEID НОМЕР_3, IMEI2 НОМЕР_1 , артикул виробу MG8M4ZD/A, не буф офіційно імпортований в Україну ТОВ «ЕППЛ Україна» та, відповідно, не був розповсюджений на споживчому ринку України ТОВ ПІІ «АСБІС Україна», не призначений для ринку України.
За результатами аналізу руху віртуальних активів встановлено, що в період з 05.03.2022 по 14.02.2026 на гаманець зараховано віртуальних активів у валюті USDT у розмірі 26 850 244,64 USDT (еквівалент складає 1 067 496 877,07 грн в тому числі: 2022 рік 106 380 744,62 грн; 2023 рік - 168 787 448,47 грн; 2024 рік 127 625 595,59 грн; 2025 рік 599 079 706,28 грн; 2026 рік 65 623 382,11 грн).
За версією органу досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_10 за період 3 кв. 2023 року - 2 кв. 2025 року (загальний період 21 р. 6 міс.) отримав доходів від власної підприємницької діяльності в сумі 14 918 328,10 грн, основний від діяльності «Оброблення даних, розмiщення інформації на веб-вузлах i пов`язана з ними діяльність». Аналізом руху коштів по гаманцю «Tether USDT TRC-20» «НОМЕР_2», який належить ОСОБА_10 , встановлено надходження коштів період з 05.03.2022 по 14.02.2026 у розмірі 26 850 244,64 USDT (еквівалент складає 1 067 496 877,07 грн). Тобто, сума отриманих крипто активів не відповідає офіційно отриманим доходам відповідно до відомостей про отримані доходи за формою 4ДФ, що свідчить про отримання коштів, з яких не сплачено податки, та може вказувати на легалізацію доходів одержаних злочинним шляхом, та свідчить про наявність у фізичної особи ОСОБА_10 не задекларованого доходу у розмірі 1 067 496 877,07 грн, в тому числі: 2022 рік - 106 380 744,62 грн., 2023 рік - 168 787 448,47 грн., 2024 рік - 127 625 595,59 грн, 2025 рік - 599 079 706,28 грн., 2026 рік 65 623 382,11 грн.
Таким чином, ОСОБА_10 , використовуючи криптогаманець «НОМЕР_2» (криптовалюта «Tether USDT TRC-20») отримав доходи від реалізації побутової техніки, електронних пристроїв, аксесуарів та мобільних телефонів, в тому числі торговельної марки «Apple Inc.» та товарів інших виробників, які ввезені на територію України поза митним контролем, в тому числі з використанням інтернет-магазину: ІНФОРМАЦІЯ_1 та телеграм-акаунту ІНФОРМАЦІЯ_2 та/, на суму 1 067 496 877,07 грн (у тому числі: 2022 рік 106 380 744,62 грн; 2023 рік - 168 787 448,47 грн; 2024 рік 127 625 595,59 грн; 2025 рік 599 079 706,28 грн;2026 рік 1 525 814,14 грн), внаслідок чого ухилився від сплати податків у особливо великих розмірах на загальну суму 78 544 788,79 грн, в тому числі: ПДФО за 2022, 2023, 2024 роки - 72 502 882 грн, військовий збір 6 041 907 грн.
10.06.2026 детективами на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва 14.05.2026 (справа № 761/18599/26) проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено: ноутбук сірого кольору ACER S/N NXKMZEU00643410E6D3400, який належить ОСОБА_6 .
Прокурор у клопотанні зазначив, що вилучене майно є речовим доказом у кримінальному провадженні, необхідне для проведення судової експертизи, має значення для досудового розслідування та судового розгляду.
На думку прокурора, іншим способом ніж вилучити зазначене майно не можливо забезпечити їх дослідження під час проведення експертиз.
У зв`язку викладеним, з метою збереження вилученого майна, запобігання можливості його приховування, псування, знищення, перетворення, відчуження у сторони обвинувачення виникла необхідність у накладенні арешту на зазначене майно, що передбачено п. 1 ч. 2 ст. 170 України.
10.07.2026 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва задоволено вказане клопотання прокурора та накладено арешт на майно, яке виявлено та вилучено за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: ноутбук сірого кольору ACERS/N NXKMZEU00643410E6D3400.
Задовольняючи дане клопотання, внесене в межах кримінального провадження за № 72025001110000049 від 23.10.2025 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 201-3, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 212 КК України та накладаючи арешт на вказане майно, слідчий суддя встановив, що звернення прокурора з клопотанням про арешт на зазначене тимчасово вилучене майно зумовлено необхідністю збереження речових доказів, оскільки вилучене майно має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.
Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінальних правопорушень, за фактом вчинення яких розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано це клопотання, фактичні обставини кримінального провадження, слідчий суддя з метою запобігання можливості приховування, знищення чи відчуження майна, яке визнано речовим доказом постановою детектива від 11.06.2026, прийшов до висновку про наявність на цьому етапі досудового розслідування достатніх підстав для накладення арешту на вищезазначене майно.
На думку слідчого судді, накладення арешту на майно в цьому випадку є розумним та співрозмірним завданням кримінального провадження.
Під час розгляду клопотання слідчим суддею не встановлено негативних наслідків арешту майна для третіх осіб. Що стосується прав та законних інтересів власника майна, то слідчий суддя вважав, що такі обмеження не є занадто обтяжливими для них. При цьому слідчий суддя звернув увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку.
З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
З ухвали слідчого судді вбачається, що наведені в клопотанні прокурора доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції. При цьому були досліджені матеріали судового провадження, заслухано доводи прокурору в підтримку поданого клопотання про арешт майна та заперечення щодо його задоволення представника власника майна, а також з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК Українита судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК Україниарештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК Україниарешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК Україниу випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Арешт на комп`ютерні системи чи їх частини накладається лише у випадках, якщо вони отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення або є засобом чи знаряддям його вчинення, або зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, або у випадках, передбачених пунктами 2, 3, 4 частини другою цієї статті, або якщо їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, а також якщо доступ до комп`ютерних систем чи їх частин обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.
При винесенні ухвали судом, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, всупереч твердженням апелянта, були враховані наведені в клопотанні прокурора правові підстави для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також обставини кримінального провадження № 72025001110000049 від 23.10.2025 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 201-3, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 212 КК України, відношення до нього вилученого майна, яке постановою детектива Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України ОСОБА_11 від 11.06.2026 визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні /т.1 а.с. 139-142/, а тому слідчий суддя обґрунтовано задовольнив клопотання прокурора про арешт майна, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст. 170 КПК України.
Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, всупереч твердженням апелянта обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на вище зазначене майно, з тих підстав, що воно у встановленому законом порядку визнано речовими доказами в рамках вказаного кримінального провадження та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК Українитимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
Тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.
Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.
Згідно вимог ч. 7 ст. 236 КПК Українипри обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Крім того, ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.
Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Під час апеляційного розгляду встановлено, що постановою детектива Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України ОСОБА_11 від 11.06.2026 /т. 1 а.с. 143-155/ призначено судово комп`ютерну-технічну експертизу, відповідно до якої: ноутбук сірого кольору ACER S/N NXKMZEU00643410E6D3400 є предметом її дослідження.
Тому, з огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні. 
З огляду на наведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно і його відношення до матеріалів кримінального провадження, а також встановлено мету арешту майна відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, а саме збереження речових доказів колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вказане майно, всупереч твердженням апелянта.
Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на майно.
Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження колегія суддів не вбачає. Обставини кримінального провадження на час прийняття рішення вимагали вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту.
Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.
Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість накладення арешту на майно є такими, що не відповідають матеріалам провадження. Крім того, слідчим суддею суду першої інстанції накладено арешт на майно відповідно до вимог ст. ст. 132, 167, 170, 173 КПК України на підставі належно досліджених доводів органу досудового розслідування.
Зважаючи на викладене, в сукупності з обставинами провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт застосував правомірно, а тому доводи апелянта стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.
Всі інші зазначені в апеляційній скарзі обставини не є безумовними підставами для скасування ухвали суду.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.
Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку. У відповідності до вимог ст. 174 КПК Україниарешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу, з доповненнями представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , - без задоволення.
Керуючись ст.ст. 170-173, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, 

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10 липня 2026 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргу, з доповненнями представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4