Справа № 165/2252/26
Провадження № 2/165/1160/26

НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2026 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області у складі:
головуючого судді Рибас А.В.
з участю секретаря судового засідання Навроцької М.Р., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Нововолинського міського суду Волинської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, –

встановив:

23 червня 2026 року до Нововолинського міського суду Волинської області від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ЕЙС» – адвоката Сахарової О. надійшла позовна заява про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості.
Свої вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що 07.11.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії № 811933857. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» належним чином виконало свої зобов`язання та надало ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 10 300,00 грн. шляхом перерахування через банк-провайдер. 
28.11.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право грошової вимоги за кредитним договором № 811933857 від 07.11.2023 року.
28.05.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено договір факторингу № 28/0525-01, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» перейшло право грошової вимоги за тим же кредитним договором. 
16.07.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ЕЙС» укладено договір факторингу № 16/07/25-Е, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «ЕЙС» перейшло право грошової вимоги за тим же кредитним договором.
Загальна суму заборгованості відповідача перед позивачем станом на момент подання позовної заяви за кредитним договором становить 50 942,47 грн. та включає: 10 297,58 грн. – заборгованість по тілу кредиту; 40 644,89 грн. – заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом.
З огляду на викладене, представник позивача просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором № 811933857 від 07.11.2023 року в розмірі 50 942,47 грн. та судові витрати, які складаються із судового збору в розмірі 2 662,40 та 7 000,00 грн. витрат, понесених на правничу допомогу.
Ухвалою судді Нововолинського міського суду Волинської області від 29 червня 2026 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням та викликом сторін.
17 липня 2026 року представник відповідача ОСОБА_1 – адвокат Сікорська І.С. через систему «Електронний суд» подала відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позову ТОВ «ФК «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором повністю та розглянути справу без участі сторони відповідача та представника відповідача. 
Зокрема, звертає увагу на те, що позивачем не надано, а матеріали справи не містять доказів на підтвердження оплати переходу права грошової вимоги до позивача за договорами факторингу та не надано належних та допустимих доказів (письмових та/або електронних) перерахування грошових коштів на користь відповідача, які б відповідали вимогам процесуального закону та положенням Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, що затверджена постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 № 22 та Закону України «Про платіжні системи та перекази коштів України».
З матеріалів справи вбачається, що позивачем нараховано проценти з порушенням вказаних норм права та судової практики. Так, згідно умов кредитного договору № 811933857 від 07.11.2023 строк кредитування (дисконтний період) складав 30 днів – до 07.12.2023, з процентною ставкою 251,85 % річних, що становить 0,69 % від суми кредиту за кожний день користування ним (71,07 грн. на день); загальні витрати за кредитом за цей строк визначені у розмірі 2 132,10 грн., орієнтовна загальна вартість кредиту – 12 432,10 грн., а орієнтовна реальна річна процентна ставка – 886,52 % річних. Після закінчення дисконтного періоду договором передбачено нарахування процентів за ставкою 1 087,70 % річних, тобто 2,98 % від суми кредиту за кожний день (306,87 грн. на день), а у пролонгаційний період – 625,60 % річних (1,71 % в день). 
З наданих позивачем розрахунків заборгованості вбачається, що відповідачем 07.12.2023 сплачено 2 132,10 грн., тобто повну суму процентів, нарахованих за погоджений сторонами 30-денний строк кредитування, а 05.01.2024 – додатково 5 283,30 грн., разом 7 415,40 грн. При цьому, всі сплачені кошти зараховані кредиторами майже виключно в рахунок процентів, внаслідок чого тіло кредиту зменшилося лише на 2,42 грн. (з 10 300,00 грн. до 10 297,58 грн.). Незважаючи на сплив 07.12.2023 строку кредитування, первісний кредитор продовжував нараховувати договірні проценти за ставками 176,11 грн., 141,08 грн. та 306,87 грн. на день, нарахувавши станом на 12.03.2024 (дату відступлення права вимоги) 14 560,94 грн. процентів, а ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», не будучи кредитодавцем, з 13.03.2024 по 05.06.2024 нарахувало ще 26 083,95 грн. процентів за ставкою 306,87 грн. на день (2,98 % в день, тобто 1 087,70 % річних), внаслідок чого заявлена заборгованість за процентами склала 40 644,89 грн. Проценти нараховано поза межами погодженого сторонами строку кредитування, при цьому доказів згоди відповідача на продовження (пролонгацію) строку кредитування позивачем не надано.
Відповідач ОСОБА_1 (до укладення шлюбу – ОСОБА_2 ) з 10 серпня 2021 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , який перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації, в особливий період, з 17 січня 2024 року по теперішній час. Відтак на відповідача як на дружину військовослужбовця розповсюджуються положення п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а тому проценти за користування кредитом за спірним кредитним договором № 811933857 від 07.11.2023 нарахуванню та стягненню не підлягають.
В той же час, заявлені позивачем витрати на правничу допомогу є неспівмірними зі складністю справи, часом, витраченим на виконання робіт, обсягом виконаних робіт та ціною позову. Категорія справи про стягнення заборгованості за кредитним спором є нескладною, позовна заява складається з 11 аркушів та є типовою (шаблонною), відповідно адвокат не міг готувати її дві години, вивчення матеріалів справи, які складаються з документів самого позивача, не потребувало двох годин роботи. З урахуванням викладеного, підстави для стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в сумі 7 000,00 грн. відсутні.
17 липня 2026 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ЕЙС» Сахарова О.І. через систему «Електронний суд» подала відповідь на відзив, в якій зазначила, що нарахування відсотків здійснювалось в період з 07.11.2023 по 05.06.2024, тобто частина процентів нарахована до проходження чоловіка відповідача військової служби. Відсотки, нараховані після 17.01.2024 позивач має намір не стягувати. На момент 17.01.2024 сума заборгованості складала 11 567,30 грн., що вбачається з розрахунку заборгованості.
Позивачем доведено факт виконання зобов`язання первинного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та перерахування на рахунок відповідача суми в розмірі 10 300,00 грн. В свою чергу, відповідачем жодних доказів, що спростовують вимоги позивача або докази неотримання кредитних коштів не надано. Також, право вимоги за кредитним договором № 811933857 від 07.11.2023 передані ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на користь ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» на користь ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та, в подальшому, позивачу на підставі Реєстрів прав вимоги, який оформлений належним чином. 
Відповідач стверджує, що позивач не обґрунтував понесення витрат на професійну правничу допомогу, але позивачем долучено акт прийому-передачі виконаних робіт, що свідчить про належне виконання наданих послуг, а отже, робота адвоката виконана належним чином.
На підставі наведеного, представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ЕЙС» Сахарова О.І. просила стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 811933857 від 07.11.2023 року у розмірі 11 567,30 грн., яка складається з наступного: 10 297,58 грн. – заборгованість по кредиту; 1 269,72 грн. – заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом.
17 липня 2026 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ЕЙС» Сахарова О.І. подала заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій просила стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 811933857 від 07.11.2023 року у розмірі 11 567,30 грн., яка складається з наступного: 10 297,58 грн. – заборгованість по кредиту; 1 269,72 грн. – заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2 662,40 грн., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 000,00 грн. покласти на відповідача.
Представник ТОВ «ФК «ЕЙС» в судове засідання не з`явився, у пункті 4 прохальної частини позовної заяви просила розгляд здійснювати за відсутності позивача, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечили.
Відповідач ОСОБА_1 та її представник – адвокат Сікорська І.С. у судове засідання не з`явилися, у відзиві на позовну заяву просили розглянути справу без участі сторони відповідача та представника відповідача. 
Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без участі сторін, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Датою рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (частина п`ята статті 268 ЦПК України) 09.09.2026 року.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить такого висновку.
Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Судом встановлено, що 07 листопада 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії № 811933857, який підписаний відповідачем електронним цифровим підписом одноразовим ідентифікатором SGRA (а.с. 50 на зворотному боці – 59). 
Відповідно до п. 2.1. за цим договором кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 10 300 грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА».
Пунктом 2.3. договору встановлено, що кредитодавець надає позичальнику перший транш за договором в сумі 10 300 грн. 00 коп. 07.11.2023 (що є датою надання кредиту).
Загальна сума кредиту за цим договором складається з сум кредиту за всіма наданими траншами, що отримані позичальником протягом всього строку дії договору, як вбачається з пункту 2.5. договору.
Згідно пункту 5.1. договору кожен окремий транш за цим договором надається позичальнику шляхом ініціювання кредитового переказу грошових коштів з рахунку кредитодавця, на рахунок позичальника, використовуючи реквізити платіжної картки 5457-08XX-XXXX-7716, що відбувається не пізніше ніж протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту укладення договору чи ініціювання отримання чергового траншу за договором.
Перерахування ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» кредитних коштів ОСОБА_1 за договором підтверджено довідкою № 811933857/04062025/Э від 04.06.2025 року (а.с. 47) та витребуваною на виконання ухвали суду інформацією АТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-260709/112778-БТ від 13.07.2026 року (а.с. 161-164). 
Згідно наданої АТ КБ «ПриватБанк» інформації, на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_1 . Номер телефону, на який відправляється інформація про підтвердження операцій за платіжною карткою № НОМЕР_1 за період 07-11-2023 – 12-11-2023 р.: номер телефону НОМЕР_2 не був/не є фінансовим, однак знаходиться/знаходився в анкетних даних ОСОБА_1 По рахунку НОМЕР_1 було зарахування коштів на суму 10 300 UAH 07.11.2023 р., що підтверджується випискою за договором № б/н за період 07.11.2023 – 12.11.2023.
Пунктами 3.1. та 3.2. договору визначено, що позичальнику надається дисконтний період кредитування, протягом якого позичальник може збільшувати суму кредиту (отримати черговий транш) в межах кредитного ліміту, шляхом ініціювання такої операції в особистому кабінеті, а також частково повернути суму кредиту. На момент укладення цього договору строк дисконтного періоду користування складає 30 (тридцять) днів від дати отримання позичальником першого траншу. 
Сторони погодили, що встановлений в п. 3.1. договору строк дисконтного періоду може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного періоду та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів. Кількість продовжень дисконтного періоду не обмежена.
Рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту за всіма наданими траншами є дата закінчення дисконтного періоду кредитування – 07.12.2023, а саме протягом 30 (тридцять) днів від дати отримання першого траншу позичальником (пункт 7.1. договору). 
Згідно пункту 7.2. договору в обов`язковому порядку сума кредиту має бути повернена позичальником не пізніше ніж протягом 30 (тридцяти) календарних днів після настання однієї з наступних обставин:
7.2.1. закінчення строку дії договору в порядку, передбаченому п. 11.1 договору; 
7.2.2. дострокового припинення дії договору, в порядку передбаченому п. 9.1.1.2. або п. 9.1.1.7. договору. 
Як вбачається із пункту 7.3. договору, кінцева дата повернення (виплати) кредиту – 07.12.2028.
Відповідно до пункту 7.7. договору у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором у повному обсязі, ця сума погашає вимоги кредитодавця у такій черговості: 
– у першу чергу сплачуються прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; 
– у другу чергу сплачуються сума кредиту та нараховані проценти за користування Кредитом; 
– у третю чергу сплачуються неустойка та інші платежі відповідно до договору.
Підписавши 07.11.2023 року договір кредитної лінії № 811933857, сторони у пункті 8.1. погодили, що за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом. Інших витрат позичальника, крім процентів за належне користування кредитом, договором не передбачено. 
Процентні ставки за договором є фіксованими і не підлягають зміні кредитодавцем в односторонньому порядку в сторону погіршення для позичальника. Загальні витрати за договором та загальна вартість кредиту за договором залежить від обраної моделі поведінки позичальника і прораховується в порядку описаному нижче (пункт 8.2. договору).
Згідно вимог пункту 8.3. договору, протягом дисконтного періоду кредитування зобов`язання позичальника по сплаті процентів фактичні дні користування кредитом визначають наступним чином: 
8.3.1. За період від дати видачі кредиту до 07.12.2023 р. (включно) проценти нараховуються за процентною ставкою 251,85 (двісті п`ятдесят одна цілих вісімдесят п`ять сотих) відсотків річних, що на день укладення договору становить 0,69 відсотків від суми кредиту за кожний день користування ним; 
8.3.2. У разі якщо позичальник вчинить описані в п. 3.2. договору дії щодо продовження дисконтного періоду (ініціює пролонгацію) один або декілька разів, за період з наступного дня після 07.12.2023 р. проценти нараховуються за ставкою 625,50 (шістсот двадцять п`ять цілих п`ять десятих) відсотків річних, що на день укладення договору становить 1,71 відсотків в день від суми кредиту за кожний день користування ним.
Після закінчення дисконтного періоду кредитування проценти нараховуються за процентною ставкою 1 087,70 (одна тисяча вісімдесят сім цілих сім десятих) відсотків річних, що на день укладення договору становить 2,98 відсотків в день від суми залишку кредиту, що знаходиться у позичальника за кожний день користування ним (пункт 8.4. договору).
У разі здійснення починальником двох та більше пролонгацій, кредитодавець має право зменшити розмір індивідуальної процентної ставки у наступних періодах пролонгації. Про порядок надання додаткових знижок і про їх розмір позичальник інформується в Особистому кабінеті. Після закінчення дисконтного періоду жодних знижок на проценту ставку не надається (пункт 8.5. договору).
Підписавши 07.11.2023 року договір кредитної лінії № 811933857, ОСОБА_1 з огляду на підпункти 9.2.2.1. та 9.2.2.5. зобов`язалася здійснювати повернення суми кредиту та сплату нарахованих процентів на поточний рахунок кредитодавця, що вказаний в реквізитах договору, у строки передбачені договором та щоденно заходити до Особистого кабінету з метою ознайомлення із станом поточної заборгованості чи іншою інформацією, яка стосується цього договору.
Строк дії договору – договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом 5 (п`яти) років або до його дострокового розірвання, а в частині розрахунків до повного та належного їх виконання. У будь-якому разі зобов`язання, що виникли під час дії договору, діють до повного їх виконання.
Невід`ємною частиною цього договору є Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (а.с. 62-65) та паспорт споживчого кредиту, що надано позичальнику до укладення договору. 
Уклавши цей договір, ОСОБА_1 підтвердила, що ознайомлена, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на сайті кредитодавця: www.moneyveo.ua.
У пункті 14.2. договору сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем з приводу укладення цього договору в якості підписів сторін використовується електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис.
07.11.2023 року ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором 7555 підписала паспорт споживчого кредиту продукту «СМАРТ» до договору № 811933857 від 07.11.2023 р., в якому сторони узгодили основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацію щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту та інші важливі правові аспекти (а.с. 48 на зворотному боці – 50).
До матеріалів справи долучено довідку щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога», з якої вбачається, що 07.11.2023 19:22:31 ідентифікатор відправлено позичальнику на номер телефону НОМЕР_3 , 07.11.2023 19:22:57 ідентифікатор введено позичальником/відправлено Товариству, 07.11.2023 19:23:03 – перерахування грошових коштів позичальнику та розписано дії з метою продовження дисконтного періоду (а.с. 44)
Як випливає із розрахунку заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога», ОСОБА_1 здійснила оплату заборгованості на загальну суму 7 700,00 грн., з яких: 07.12.2023 року у розмірі 2 133,00 грн., 06.01.2024 року у розмірі 5 284,00 грн., 08.01.2024 року у розмірі 283,00 грн. (а.с. 31-32).
Нарахування відсотків здійснювалося згідно умов договору, зокрема:
– із 07.11.2023 року по 07.12.2023 року (дисконтний період) за процентною ставкою 0,69 відсотків в день від суми кредиту за кожен день користування ним на підставі підпункту 8.3.1. пункту 8.3. договору; 
– із 08.12.2023 року по 06.01.2024 року за процентною ставкою 1,71 відсотків в день від суми кредиту за кожен день користування ним на підставі підпункту 8.3.2. пункту 8.3. договору, оскільки ОСОБА_1 07.12.2023 року здійснила оплату всіх фактично нарахованих процентів у розмірі 2 133,00 грн. у зв`язку з чим відбулося продовження дисконтного періоду (ініціювала пролонгацію);
– із 07.01.2024 року по 17.01.2024 року за процентною ставкою 1,37 відсотків в день від суми кредиту за кожен день користування ним на підставі пункту 8.5. договору, оскільки ОСОБА_1 06.01.2024 року здійснила оплату всіх фактично нарахованих процентів у розмірі 5 284,00 грн. у зв`язку з чим відбулося продовження дисконтного періоду (ініціювала пролонгацію) та зменшення кредитодавцем розміру індивідуальної процентної ставки.
Частиною 1 статті 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні і в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, інше не встановлено договором або законом.
На підставі підпункту 9.1.1.5. пункту 9.1. договору кредитодавець має право 9.1.1.5. в будь-який час, в тому числі після закінчення дисконтного періоду, без згоди позичальника відступити права грошової вимоги за договором будь-якій фінансовій установі, яка відповідно до закону має право надавати кошти у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, та/або послуги з факторингу, шляхом укладення будь-якого не забороненого законом правочину, зокрема договору факторингу;
28 листопада 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (фактор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» (клієнт) укладено договір факторингу № 28/1118-01 та додаткові угоди до договору (а.с. 89-101).
Як випливає із пункту 2.1. договору факторингу, згідно умов цього договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.
Згідно пункту 4.1. договору право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимоги, по формі встановленій у відповідному додатку. Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром прав вимоги.
На умовах договору клієнт відступив фактору права вимоги до боржника – ОСОБА_1 за кредитним договором № 811933857 від 07.11.2023 року на загальну суму 24 858,52 грн., з яких: 10 297,58 грн. – заборгованість по основному боргу; 14 560,94 грн. – заборгованість по відсоткам, що підтверджується реєстром прав вимоги № 275 від 12.03.2024 року (а.с. 7-8).
28.05.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» (клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» (фактор) укладено договір факторингу № 28/0525-01 (а.с. 10-17).
Як випливає із пункту 2.1. договору факторингу, згідно умов цього договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.
Згідно пункту 4.1. договору право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги по формі встановленій у відповідному додатку.
Проведення розрахунків між клієнтом та фактором за договором факторингу № 28/0525-01 від 28.05.2025 року підтверджується платіжною інструкцією від 02 червня 2025 року № 749 (а.с. 17).
На умовах договору клієнт відступив фактору права вимоги до боржника – ОСОБА_1 за кредитним договором № 811933857 від 07.11.2023 року на загальну суму 50 942,47 грн., з яких: 10 297,58 грн. – заборгованість по основному боргу; 40 644,89 грн. – заборгованість по відсоткам, що підтверджується реєстром прав вимоги № 1 від 28 травня 2025 року (а.с. 7-8).
16.07.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» (клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ЕЙС» (фактор) укладено договір факторингу № 16/07/25-Е (а.с. 18-30).
Як випливає із пункту 1.1. договору факторингу, за цим договором фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові права грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб – боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.
Проведення розрахунків між клієнтом та фактором за договором факторингу № 16/07/25-Е від 16.07.2025 року підтверджується платіжними інструкціями (а.с. 27-30).
На умовах договору клієнт відступив фактору права вимоги до боржника – ОСОБА_1 за кредитним договором № 811933857 від 07.11.2023 року на загальну суму 50 942,47 грн., з яких: 10 297,58 грн. – просрочене тіло; 40 644,89 грн. – просрочені відсотки, що підтверджується реєстром прав вимоги № 1 від 16 липня 2025 року (а.с. 24-25).
Те, що відповідач належним чином не виконала свої зобов`язання та не дотрималася термінів повернення наданого їй кредиту підтверджується випискою з особового рахунку за договором кредитної лінії № 811933857 від 07.11.2023 року (а.с. 36), з якого вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «ФК «ЕЙС» за кредитним договором станом на 18.03.2026 року (включно) складає 50 942,47 грн., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 10 297,58 грн. та прострочена заборгованість за процентами становить 40 644,89 грн.
В той же час, представник позивача посилаючись на положення Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» заявила клопотання про зменшення розміру позовних вимог, та просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 811933857 від 07.11.2023 року у розмірі 11 567,30 грн., яка складається з наступного: 10 297,58 грн. – заборгованість по кредиту; 1 269,72 грн. – заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом
Зі змісту ст. 627 ЦК України вбачається, що, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Слід зазначити, що відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону є оригіналом такого документа.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
При вирішенні зазначеного спору суд бере до уваги і те, що відповідач належних доказів повернення грошових коштів за кредитним договором суду не подала. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений первісним кредитором розрахунок заборгованості за договором сторона відповідача теж не надала.
Згідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Суд у даному випадку, аналізуючи спірні правовідносини в контексті зазначених норм права, встановлює, що позивачем підтверджений факт укладення відповідачем договору кредитної лінії з первісним кредитором, після підписання яких між сторонами договору виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у відповідача виникли зобов`язання здійснювати повернення суми кредиту та сплату нарахованих процентів на поточний рахунок кредитодавця, що вказаний в реквізитах договору, у строки передбачені договором.
Враховуючи те, що за умовами договору відповідач отримала грошові кошти та користувалася ними, однак їх у встановлені строки не повернула, та враховуючи правові висновки Верховного Суду у постановах від 05.03.2023 у справі № 910/4518/16, від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12, від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 10 297,58 грн. заборгованості по кредиту за кредитним договором № 811933857 від 07.11.2023 року.
При цьому, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, крім заборгованості за основною сумою боргу, позивач просив стягнути з відповідача 1 269,72 грн. заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом, розрахунки яких надані позивачем, містять щоденне нарахування, розмір зазначених відсотків є повністю обґрунтованим, таким, що підтверджений документально та передбаченим умовами договору.
Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2 662,40 грн. судового збору, що був сплачений позивачем та підтверджується документально (а.с. 114).
Вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою, підлягають розподілу разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу визначається згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Звертаючись до суду, представник позивача згідно вимог ст. 134 ЦПК України, в позовній заяві зазначив про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, що складається з витрат на правову допомогу та становить 7 000,00 грн., на підтвердження понесення яких долучив до позовної заяви договір про надання правничої допомоги № 20/01/26-01 від 20.01.2026 року (а.с. 37-38), додаток № 2 до договору про надання правничої допомоги № 20/01/26-01 від 20.01.2026 року «Протокол погодження вартості послуг» (а.с. 38 на зворотному боці), додаткову угоду № 25771011340 від 21.01.2026 року (а.с. 39), акт прийому-передачі наданих послуг від 20.03.2026 року (а.с. 40), свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 41).
При визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, суд бере до уваги норми ч. ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України щодо співмірності витрат на професійну правничу допомогу з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).
ЄСПЛ наголошує на необхідності об`єднання об`єктивного критерію (дійсність витрат) та суб`єктивного критерію, розподіляючи суб`єктивний критерій на якісні показники (необхідність витрат для цілей конкретної справи) та кількісні (їх розумність).
Суд керується тим, що подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом таких витрат у зазначеному розмірі з іншої сторони, оскільки цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності й потрібності) та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи.
Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2024 у справі № 686/5757/23, провадження № 14-50цс24.
Стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (постанова Верховного Суду від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17).
Отже, суд з власної ініціативи перевіряє, чи є судові витрати, зокрема неминучими, реальними, розумними, пов`язаними з розглядом справи, фактично понесеними, пропорційними.
Судом встановлено, що спір який виник між сторонами у справі, відноситься до категорії спорів, які виникають у зв`язку із стягненням заборгованості за порушення грошового зобов`язання; матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження та збирання б яких адвокат витратив значний час. Даний спір для кваліфікованого юриста є незначної складності, у спорах такого характеру судова практика є сталою, великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають. 
З урахуванням викладеного, суд дійшов переконання, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній малозначній справі не є співмірним із ціною позовної заяви, складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт та наданих ним послуг. Так, на думку суду, представником позивача безпідставно завищено кількість годин у акті прийому-передачі наданих послуг від 20.03.2026 року, які об`єктивно необхідні для вчинення певного виду правової допомоги, таких як: складання позовної заяви про стягнення заборгованості, оскільки подана представником позивача позовна заява є шаблонною та не потребує додаткового аналізу судової практики та зусиль на її складання, враховуючи те, що 23.06.2026 року до Нововолинського міського суду Волинської області надійшло чотири ідентичні позовні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ЕЙС» про стягнення заборгованості з боржників, позовна заява розглядалася у спрощеному провадженні.
Отже, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що витрати на правничу допомогу мають становити 4 000,00 гривень, які слід стягнути з відповідача.
Керуючись ст. ст. 19, 81, 141, 247, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд, –

ухвалив:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ЕЙС» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором № 811933857 від 07.11.2023 року у розмірі 11 567 (одинадцять тисяч п`ятсот шістдесят сім) гривень 30 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ЕЙС» витрати на оплату судового збору в сумі 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок та 4 000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок витрат на професійну правничу допомогу.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На виконання п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України суд зазначає повне найменування сторін та інших учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ЕЙС», код ЄДРПОУ 42986956, адреса: вул. Юрія Поправки, буд. 6, каб. 13, м. Київ, 02094.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення складено 09.09.2026 року.

Головуючий суддя         Алла РИБАС