Справа № 227/927/24
(2/199/407/26) 

РІШЕННЯ
Іменем України

23.07.2026 

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра в особі судді Спаї В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ: 
Позивач звернувся до суду з заявою, посилаючись на те, що 27.03.2021 р. між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансових послуг № 2108662316981 «Стандартний».
Згідно з умовами договору (п. 1.1) позикодавець зобов`язався надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети у сумі 4 500,00 грн., а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним. Кредит надавався строком на 17 днів з можливістю продовження/перерахунку строку у разі сплати нарахованих процентів.
На виконання умов договору грошові кошти в розмірі 4 500,00 грн. були перераховані на картковий рахунок позичальника через платіжного оператора ТОВ ФК «Вей фор пей» на підставі відповідного договору про організацію переказів.
У подальшому право вимоги перейшло 01.12.2021 р. від ТОВ «Служба миттєвого кредитування» до ТОВ «Вердикт Капітал» на підставі договору факторингу №12 та 10.03.2023 р. від ТОВ «Вердикт Капітал» до ТОВ «Коллект центр» на підставі договору відступлення права вимоги № 10-03/2023/01.
У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем договірного зобов`язання в частині повернення кредиту та сплати відсотків, враховуючи принципи розумності, співмірності та пропорційності, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 45 360,00 грн., з яких 4 500,00 грн. — заборгованість за тілом кредиту та 40 860,00 грн. — заборгованість за відсотками за користування кредитом.
Крім того, позивач просить стягнути з відповідача судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору у розмірі 3 028,00 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 13 000,00 грн.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
Судом на підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 76 – 80 ЦПК України встановлено, що 27.03.2021 р. між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансових послуг №2108662316981 «Стандартний». 
Згідно з умовами договору (п. 1.1) позикодавець зобов`язався надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети у сумі 4 500,00 грн., а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним. Кредит надавався строком на 17 днів з можливістю продовження/перерахунку строку у разі сплати нарахованих процентів.
На виконання умов договору грошові кошти в розмірі 4500,00 грн. були перераховані на картковий рахунок позичальника через платіжного оператора ТОВ ФК «Вей фор пей» на підставі відповідного договору про організацію переказів.
У подальшому право вимоги за договором перейшло 01.12.2021 р. від ТОВ «Служба миттєвого кредитування» до ТОВ «Вердикт Капітал» на підставі договору факторингу №12 та 10.03.2023 р. від ТОВ «Вердикт Капітал» до ТОВ «Коллект центр» на підставі договору відступлення права вимоги № 10-03/2023/01.
За підрахунком позивача розмір заборгованості відповідача складає 45 360,00 грн., з яких 4 500,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту та 40 860,00 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом. 
При зверненні до суду з даним позовом, позивач посилається на те, що грошові кошти були перераховані відповідачу; на підтвердження зазначеної обставини позивачем надані письмові докази: на підставі відповіді від АТ КБ «ПриватБанк» на ухвалу про витребування доказів від 06.07.2026 р. у справі № 227/927/24 судом встановлено, що банківська картка № НОМЕР_1 (IBAN: НОМЕР_2 ) була емітована на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ), та АТ КБ «ПриватБанк» повідомило про факт зарахування відповідачу на вказаний рахунок коштів у розмірі 4 500,00 грн., яке відбулося 27.03.2021 р. (у межах досліджуваного періоду з 27.03.2021 р. по 01.04.2021 р.).
Правовідносини між учасниками справи виникли з захисту прав кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі договору, та регулюються ч.ч. 1, 2 ст. 207, ст.ст. 626, 628, ч. 1 ст. 638, ст. 526, ч. 1 ст. 1054, ч. 2 ст. 1054, ч. 1 ст. 633, ст. 634, ст. 1056-1, ч. 1 ст. 1048, ст. 1049  ЦК України. 
Дослідив докази в межах заявлених суду позовних вимог, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю, враховуючи наступне. 
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно із ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
У ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку позивач). 
Оскільки умови договорів приєднання розробляються позикодавцем, тому вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим позикодавець має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
На підтвердження перерахування кредитних коштів відповідачу судом витребувані докази: на підставі відповіді з АТ КБ «ПриватБанк» на ухвалу про витребування доказів від 06.07.2026 р. судом встановлено, що банківська картка № НОМЕР_1 (IBAN: НОМЕР_2 ) була емітована на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ), також АТ КБ «ПриватБанк» повідомило про факт зарахування відповідачу на вказаний рахунок коштів у розмірі 4 500,00 грн., яке відбулося 27.03.2021 року (у межах досліджуваного періоду з 27.03.2021 р. по 01.04.2021 р.).
Отже, враховуючи вищенаведене, наявне порушення прав позивача з боку відповідача, у зв`язку з чим наявні підстави для стягнення з відповідача суми заборгованості у розмірі 45 360,00 грн., з яких 4 500,00 грн. — заборгованість за тілом кредиту та 40 860,00 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом. 

Щодо розподілу судових витрат.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача, понесені останнім при зверненні до суду судові витрати у справі у вигляді судового збору в сумі 3028,00 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
У ч. 2 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу позивачем додано до матеріалів справи: Договір про надання правової допомоги № 02-01/2023 від 02.01.2023, заявку на надання юридичної допомоги № 806 від 07.02.2024, Акт № 2 про надання юридичної допомоги від 08.01.2024 на суму 13 000,00 грн., а також платіжну інструкцію №413000008 від 09.02.2024 про перерахування коштів АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС».
Відповідно до ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі та встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги. За неможливості встановити умови щодо порядку обчислення, форми та ціни правової допомоги згідно з умовами договору суди, залежно від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково. Такий висновок зроблено у постанові КЦС ВС від 28 вересня 2022 року по справі № 529/201/20.
Суд звертає увагу, що ця справа є типовою та нескладною, та зважаючи на те, що матеріали справи не потребували і не містять великої кількості документів для підготовки позовної заяви, крім того розгляд справи проведено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) та за відсутності представника позивача, а тому у суду виникають сумніви щодо часу витраченого представником на надання правової допомоги згідно із зазначеним переліком.
Враховуючи критерії реальності адвокатських витрат, а також критерії розумності їхнього розміру та обставини цієї справи, що зазначені вище, складність та категорію справи(справа є малозначною), відсутність заперечень з боку сторони відповідача щодо розміру витрат, суд вважає розмір витрат позивача завищеним, тому до стягнення підлягають такі витрати у розмірі 5000 грн., що і буде становити співмірні і розумні витрати позивача на професійну правничу допомогу у цій справі.
Керуючись ч. 1 та ч. 3 ст. 3, ст. 13, ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 19, ст.ст. 23, 89, ч. 1 ст. 141, п. 2 ч. 1 та ч. 3 ст. 258, ст.ст. 264 - 265, ст. 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Кредит-капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити повністю. 

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» (ЄДРПОУ 44276926, м. Київ, вул. Мечнікова, 3, офіс 306) заборгованість в розмірі 45 360 (сорок п`ять тисяч триста шістдесят) грн. 00 коп. 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» (ЄДРПОУ 44276926, м. Київ, вул. Мечнікова, 3, офіс 306) судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» (ЄДРПОУ 44276926, м. Київ, вул. Мечнікова, 3, офіс 306) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 (три тисячі) грн. 00 коп.

Дата виготовлення повного судового рішення 23.07.2026 р.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Суддя В.В.Спаї