Справа № 128/2760/26

РІШЕННЯ
Іменем України

14.09.2026 м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Васильєвої Т.Ю., 
секретар Манюк Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в залі суду в м. Вінниці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на лікування дитини,

УСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона є матір`ю неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батьком дитини є ОСОБА_2 . Шлюб між сторонами був зареєстрований 27.04.2012. На даний час шлюбні відносини між сторонами припинені, дитина проживає разом із матір`ю та перебуває на її утриманні. Відповідач сплачує аліменти на утримання дитини. Разом з тим, сплата аліментів не охоплює і не замінює обов`язку батька брати участь у додаткових витратах на дитину, які виникли у зв`язку з особливими обставинами, зокрема хворобою дитини, необхідністю лікування, ортодонтичного втручання, встановлення та обслуговування брекет-системи, корекції прикусу та проведення регулярних медичних маніпуляцій. У дитини були наявні стоматологічні та ортодонтичні показання до лікування: дистальний прикус, протрузія фронтальних зубів верхньої щелепи, ортодонтичне лікування брекет-системою, необхідність корекції прикусу та подальшого ретенційного періоду. 
Такі обставини підтверджуються актами здачі-приймання робіт (надання стоматологічних послуг), медичною документацією та фіскальними чеками на загальну суму 43 300, 00 грн. Половина цієї суми, що підлягає стягненню з відповідача, становить 21 650,00 грн. 
Позивач понесла зазначені витрати в інтересах дитини самостійно. Відповідач добровільно половину додаткових витрат на лікування дитини не компенсував, тому позивач просить стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати у розмірі 1/2 частини фактично понесених витрат на лікування дитини та судові витрати на правову допомогу. 
Ухвалою суду від 30.06.2026 відкрито провадження у даній справі, ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Відповідач на підставі ст. 178 ЦПК України надав суду відзив на позовну заяву. Згідно поданого відзиву вказав, що ніколи не відмовлявся від обов`язку утримувати дитину та брати участь у її лікуванні, на початковому етапі виникнення медичної проблеми відповідач пропонував альтернативні варіанти лікування: у державних закладах охорони здоров`я (безкоштовно або за мінімальну вартість) або у сертифікованого приватного ортодонта з помірним прайсом цін. Однак позивачка всупереч принципам фінансової економії та батьківського партнерства, одноосібно обрала приватну клініку із завищеним прейскурантом на стоматологічне лікування та повністю приховала факт початку лікування. Протягом трьох років вона не повідомляла відповідача про візити до лікаря, процедури та встановлення брекет-системи. 
Крім того відповідач зазначає, що до матеріалів позову позивачем додано Акт № 108 здачі-прийняття робіт (надання стоматологічних послуг) від 07.09.2023 на суму 3 400 грн, який вже був предметом розгляду у іншій судовій справі по рішенню суду від 29.01.2024 у справі № 128/4270/23. Та рішенням Вінницького районного суду Вінницької області вказану суму вже було стягнуто з відповідача. 
Вимогу про стягнення з нього витрат на правову допомогу відповідач вважає такою, що не підлягає задоволенню, оскільки позивачка не зверталася до нього з вимогою сплатити кошти на лікування дитини в позасудовому порядку, та оплата таких послуг здійснена сторонньою особою, платником коштів є ОСОБА_4 , який не є стороною у даній справі, а у наданому Договорі № 19052603 про надання правової допомоги/юридичних послуг від 19.05.2026 йдеться лише про абстрактні послуги, не вказано, у якій саме справі надається правова допомога, проти якого відповідача, тому цей договір міг бути укладений щодо будь - якого іншого судового процесу. 
Крім того, відповідач зазначає, що його офіційний дохід (заробітна плата) за останні 6 місяців становить 61 300 грн. На утримані відповідача перебуває ще двоє неповнолітніх дітей. Вказує, що дане стягнення з нього призведе до скрутного матеріального становища та порушення прав інших двох дітей, які проживають разом із ним і потребують щоденних витрат на харчування, одяг та навчання. Тому, відповідач просить відмовити позивачці повністю у задоволенні позовних вимог про стягнення коштів за вже оплаченим актом № 108 від 07.09.2023 та у відшкодуванні витрат на правову допомогу в розмрі 15 000, 00 грн. У разі часткового задоволеня позову - змешити розмір участі відповідча у витратах до 50 % від середньої вартості аналогічного лікування у державній клініці з урахуванням його майнового стану. А також просить розстрочити йому виконання рішення суду на строк від 6 до 12 місяців рівними щомісячними платежами. 
Позивач на підставі ст. 179 ЦПК України надала суду відповідь на відзив, в якій вказала, що доводи, викладені у відзиві, не спростовують обов`язку відповідача брати участь у додаткових витратах на лікування спільної дитини та не є достатніми підставами для відмови у задоволенні позову. Вказує, що акт № 108 від 07 вересня 2023 року на суму 3 400,00 грн був долучений до даної справи помилково, тому нею подано заяву про зменшення розміру позовних вимог та уточнення розрахунку додаткових витрат. На підтвердження інших фактично понесених витрат на стоматологічне лікування нею отримано фіскальний чек від 19.07.2025 на суму 1 500, 00 грн. На момент подання позовної заяви зазначений фіскальний чек не перебував у її розпорядженні та був отриманий лише після подання позову, у зв`язку з чим об`єктивна можливість подати його разом із позовною заявою була відсутня. Тому уточнений розрахунок складається з: 39 900, 00 грн - витрати на ортодонтичне лікування, підтверджені актом № 157 від 20.09.2025; 1 500, 00 грн - витрати на стоматологічні послуги, підтверджені фіскальним чеком від 19.07.2025. Загальна сума фактично понесених нею витрат становить 41 400, 00 грн, а 1/2 частина заявлена до стягнення з відповідача – 20 700, 00 грн, тому вона зменшує розмір позовних вимог з 21 650, 00 грн до 20 700, 00 грн, які просить стягнути з відповідача. 
Відповідач надав суду заперечення на відповідь на відзив та щодо заяви про зменшення позовних вимог, відповідно до яких зазначив, що він ніколи не відмовлявся від додаткових витрат на дитину, а позивач ніколи не зверталася до нього із проханням/вимогою покриття цих витрат в досудовому порядку. Щодо долученої фотокопії чеку від 19.07.2025 на суму 1 500 грн, зазначив, що з нього неможливо встановити кому було проведено вказані в ньому процедури та хто його оплатив, а також яке відношення цей конкретний чек має відношення до його дитини та позивача. Крім того, даний чек датований 19.07.2025, тобто якби він належав до цієї справи він входив би в акт № 157 від 20.09.2025 наданий клінікою, однак його там не має, тому він заперечує щодо долучення такого доказу до справи та просить задовольнити позивачці позовні вимоги про стягнення додаткових витрат на ортодонтичне лікування дитини виключно в розрізі 50 % від суми, яка міститься в акті клініки № 157 від 20.09.2025, повністю відмовити позивачці у відшкодуванні витрат на правничу допомогу та у разі ухвалення рішення про стягнення з відповідача будь-яких сум додаткових витрат на лікування дитини, розстрочити виконання рішення суду на строк від 6 до 12 місяців рівними щомісячними частинами.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник не з`явилися, представник позивача подала до суду заяву, якою вказала, що вимоги, викладені в позовній заяві, підтримують в повному обсязі, просять врахувати заяву про зменшення розміру позовних вимог, розгляд справи просить проводити без фіксації судового засідання та без участі позивача. 
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, попердньо подав до суду заяву, в якій вказав, що просить суд розглядати справу у його відсутність, відзив у справі підтримує повністю та просить врахувати його при винесенні рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних матеріалів.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов такого висновку.
Щодо заявленого позивачем клопотання про зменшення позовних вимог, суд враховує наступне.
Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.
Враховуючи, що заява про зменшення позовних вимог подана стороною позивача до початку першого судового засідання, суд ухвалив прийняти зменшені позовні вимоги до розгляду.
Так, судом встановлено наступні фактичні обставини справи.
Сторони по справі є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка на даний час є неповнолітньою, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 06.09.2012.
27.05.2012 між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено шлюб, шо підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданим 27.05.2012.
Відповідно до копії рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 23.09.2020 у справі № 145/990/20, шлюб між сторонами розірвано та з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 частки від усх видів його доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму встановленого законом для дитини відповідного віку, починаючи з 13.07.2020 до повноліття дитини, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру судових рішень.
Відповідно до копії медичної довідки від 22.08.2023, ОСОБА_3 , 2012 р.н., потребує консультацію ортодонта та їх встановлено діагноз: дистальний глибокий прикус.
Згідно копії акту № 157 здачі-приймання (надання стоматологічних послуг) від 20.09.2025, ФОП ОСОБА_5 , який згідно наданих документів має ліцензію на здійснення медичної практики (ортодонтія, терапевтична стоматологія), на замовлення ОСОБА_1 , яка є матір`ю неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , надав стоматологічні послуги за детальним переліком в загальній вартості 39 900, 00 грн, протягом 2023 - 2025 років, що також підтверджується копіями квитанцій, наданих позивачем.
Відповідно до копії акта № 108 здачі-прийняття робіт (надання стоматологічних послуг) від 07.09.2023 ФОП ОСОБА_5 на замовлення ОСОБА_1 , яка є матір`ю неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , надав стоматологічні послуги за детальним переліком в загальній вартості 3 400, 00 грн.
Згідно копії чеку ФОП ОСОБА_5 від 19.07.2025, були надані послуги з фторування та чистки зубних відкладень на суму 1 500 грн, без вказівки кому вони були надані та ким сплачені. 
Відповідно до копії рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 29.01.2024 у справі № 128/4270/23, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину задоволено та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на дитину в розмірі 3 050, 00 грн, в тому числі, на підставі акту № 108 здачі-прийняття робіт (надання стоматологічних послуг) від 07.09.2023.
Відповідно до копії інформації про виконавче провадження від 20.08.2026, виконавче провадження № 74766612, яке відкрито на підставі виконавчого листа від 27.03.2024 у справі №128/4270/23 завершено.
Відповідно до копії довідки про доходи від 17.08.2026, ОСОБА_2 працює у ФОП ОСОБА_6 за трудовим договором № 101 від 05.04.2016, займає посаду приймальника замовлень та його загальна сума доходу за період з 01.02.2026 по 31.07.2026 без урахування аліментів становить 61 300, 00 грн, що також підтверджується відомостями з державного реєсту фізичних осіб – платників податків про джерела та суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору від 21.08.2026. 
Згідно копії акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 20.08.2026 комісії Гніванської міської ради, ОСОБА_2 проживає в м. Гнівань без реєстрації місця проживання зі своєю сім`єю: дружиною ОСОБА_7 та двома дітьми ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що також підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей.
Згідно копії довідки від 24.07.2026 № 20609, виданої Тиврівським відділом ДВС у Вінницькому районі Вінницької області Хмельницького міжругіонального управління Міністерства юстиції України, заборгованість за виконавчим листом, виданим 15.11.2020 у справі № 145/990/20 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дочки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відсутня. 
Оцінивши докази в їх сукупності, суд керується наступними нормами.
Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України, мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.
Одним із різновидів аліментних зобов`язань між батьками і дітьми є зобов`язання батьків брати участь у додаткових витратах на дитину.
Згідно ч. 1 ст. 185 СК України, той із батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Верховний Суд України у постанові від 13.09.2017 по справі № 749/106/17 (№6-1489цс17) роз`яснив, що «СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону, брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення».
Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.
У постановах Верховного Суду від 20.03.2019 у справі № 183/1679/17, від 12.12.2019 у справі № 756/4947/17-ц, від 01.04.2020 у справі № 521/16268/18, від 08.12.2021 у справі № 607/12170/20 викладено правові висновки про те, що особливі обставини, яких стосується стаття 185 СК України, можуть бути зумовлені як негативними фактами (хворобами), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструмента, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що позивачкою дійсно понесено витрати на ортодонтичне стоматологічне лікування доньки ОСОБА_3 , що відповідає акту № 157 здачі-приймання робіт (надання стоматологічних послуг) від 20.09.2025 на загальну суму 39 900 грн. Ці витрати були здійснені з метою лікування доньки за встановленим діагнозом, а отже є додатковими витратами та регулюються ст. 185 СК України. 
Щодо копії чеку ФОП ОСОБА_5 від 19.07.2025 на суму 1 500 грн, суд зауважує, що такі послуги відсутні в акті № 157 здачі-приймання робіт (надання стоматологічних послуг) від 20.09.2025 щодо дитини сторін, та зі змісту такого чеку неможливо встановити надання таких послуг саме дитині сторін за зверненням позивачки та ким вони були сплачені.
Таким чином, враховуючи принцип рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, визначений ст. 141 СК України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача додаткових витрат на лікування дитини підлягають частковому задоволенню, а саме в сумі 19 950, 00 грн, що становить половину понесених та документально доведених позивачем додаткових витрат на дитину. Будь-яких доказів, що такі витрати є неспівмірними з потребами дитини чи не пов`язані з її лікуванням, відповідачем не надано. 
Відповідно до ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, крім іншого належать витрати: на професійну правничу допомогу.
Положеннями ч. 1 ст. 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
В позовній заяві позивач просить стягнути понесені нею витрати на правничу допомогу в розмірі 15 000, 00 грн в межах даної справи. На підтвердження таких витрат позивачем долучено копію договору № 19052603 про надання правової допомоги/юридичних послуг віл 19.05.2026, копію акту приймання-передачі наданих послуг № 19052603 від 19.05.2026, згідно якого ТОВ «Правова допомога юриста» надав, а ОСОБА_1 прийняла послуги згідно умов п. 1.2 договору, а саме: перелік послуг, який наданий: проект позовної заяви до суду до двох виїздів в інтересах замовника, вартістю 15 000, 00 грн.
Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Так, оцінюючи надані позивачкою докази на підтвердження витрат на правову домогу, суд звертає увагу, що з їх змісту неможливо встановити, що договір від № 19052603 з ТОВ «Правова допомога юриста» від 19.05.2026 та акт приймання-передачі наданих послуг № 19052603 від 19.05.2026 стосуються саме даної справи, який позов було складено та коли були надані послуги з виїздами в інтересах замовника, в них не зазначено, та детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, в порушення ч. 3 ст. 137 ЦПК України, стороною позивача взагалі не надано. Тому оскільки позивачкою не доведено, що вказані нею витрати на правову допомогу пов`язазні саме з розглядом даної справи, підстави для стягнення з відповідача зазначених витрат на правову допомогу відсутні.
Вирішуючи клопотання відповідача про розстрочення виконання рішення суду про стягнення з нього додаткових витрат на утримання дитини, суд враховує, що згідно ч. 3 ст. 435 ЦПК України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Згідно ч. 4 ст. 435 ЦПК України, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:
1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;
2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;
3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
В межах встановлених обставин даної справи суд, незважаючи на наявність на утриманні відповідача трьох дітей та невеликий розмір заробітної плати, зауважує, що за наданими ним доказами заборгованість за аліментними зобов`язаннями в нього відсутня, при цьому відомості про дійсний майновий стан відповідача, який не обмежується лише його офіційними доходами за півріччя, що передує розгляду справи, відсутні. 
Так, відповідачем не надано доказів про відсутність у нього нерухомого майна, транспортних засобів тощо, з яких також можливо отримувати дохід, а також відсутність заощаджень на рахунках в фінасових установах. За таких обставин в суду відсутні підстави вважажати доведеним, що виконання рішення суду на суму 19 950 грн поставить його в скрутне матеріальне становище та зробить неможливим утримання його дітей. Тому клопотання відповідача про розстрочення виконання рішення суду задоволенню не підлягає.
Також суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи положення ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
З урахуванням вищевикладеного, керуючись ст.ст. 141, 185 СК України, ст.ст. 141, 211, 223, 247, 259, 263, 265 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в сумі 19 950, 00 грн. 
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
В задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 про розстрочення виконання рішення суду відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ;
Відповідач: ОСОБА_2 : зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .
Повний текст рішення складено 14.09.2026.

Суддя: