180/1740/26 
3/180/548/26 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 серпня 2026 р. Суддя Марганецького міського суду Дніпропетровської області Янжула О.С., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли з відділення поліції № 1 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 , 

за ч.2 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

07.07.20216 року о 18 год. 40 хв. в м. Марганець по вул.Хліборобів, ОСОБА_1 керував Т/З Мопедом МТ 125-8 без номерного знаку, не маючи посвідчення водія відповідної категорії так як не навчався та не отримував посвідчення водія, чим порушив п.2.1 а ПДР України, про що працівниками поліції було складено протокол за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП України.
Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 до суду не з`явився, про дату розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяв чи клопотань від нього не надходило.
Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Як вбачається з положень п. 7 ч. 2 ст. 129 Конституції України, однією з основних конституційних засад судочинства є розумність строків розгляду справи судом. 
Розгляд справи протягом розумного строку гарантовано ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У відповідності до ст. 268 КУпАП присутність правопорушника під час розгляду даної категорії справ не є обов`язковою за умови належного сповіщення останнього про день, час та місце проведення судового засідання.
Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із об`єкта і цілі ст. 6 ЄКПЛ, оскільки здійснення прав, гарантованих ст.6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.
Європейський суд з прав людини, у своїх рішеннях, наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що останній вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП так, як вина його підтверджується дослідженими доказами.
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинені та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами (ст. 251 КУпАП). 
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно ст. 252 КУпАП орган, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Диспозиція частини 2 статті 26 КУпАП передбачає нормативне правило наступного змісту: «адміністративна відповідальність настає за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом"
Отже, необхідною умовою для застосування до порушника відповідальності, передбаченої вищевказаною статтею, є, зокрема, наявність доказів, які б безпосередньо свідчили про порушення викладених вище вимог.
Санкція частини 2 статті 126 КУпАП передбачає собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
У своїх письмових поясненнях ОСОБА_1 , підтвердив обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення від 07.07.2026 року.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення підтверджується зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення Серії ААД №994780 від 07.07.2026 року, рапортом працівника поліції, письмовими поясненнями самого правопорушника, а також відеоматеріалом, оглянутим у судовому засіданні. 
Аналізуючи докази по справі, дійшов висновку, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.126 КУпАП. 
Згідно ст.12 КУпАП адміністративні відповідальності підлягають особи, які досягли на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку.
З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 на момент вчинення правопорушення є неповнолітньою особою.
Відповідно до ст.13 КУпАП у разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених статтями 44, 51, 89, 121-127, 130, статтею 139, частиною третьою статті 154, частиною другою статті 156, статтями 173, 173-2, 173-4, 174, 183-1, 185, 190-195 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб (за винятком осіб, які вчинили правопорушення, передбачені статтею 185) можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 24-1 КУпАП за вчинення адміністративних правопорушень до неповнолітніх віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років можуть бути застосовані такі заходи впливу: 
1) зобов`язання публічно або в іншій формі попросити вибачення у потерпілого; 
2) попередження;
3) догана або сувора догана; 
4) передача неповнолітнього під нагляд батькам або особам, які їх замінюють, чи під нагляд педагогічному або трудовому колективу за їх згодою, а також окремим громадянам на їх прохання. 
Відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення за правопорушення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов висновку, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП, враховуючи положення ст.13 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення в неповнолітньому віці, притягнення до адміністративної відповідальності вперше, те, що він не працює, вважаю за можливе застосувати до нього заходи впливу, передбачені ст. 24-1 КУпАП.
Вимогами ст.40-1 КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Зазначена норма закону не передбачає сплату судового збору особою, яку піддано заходам впливу, передбаченихст.24-1 КУпАП.
Враховуючи, що до ОСОБА_1 застосовується адміністративний захід впливу, а не адміністративне стягнення, тому в цьому випадку сплата ним судового збору не передбачена ст.40-1 КУпАП.
Керуючись ст.ст. 13, 24-1, ст.284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, та застосувати заходи впливу у відповідність ст. 24-1 КУпАП - у виді попередження.
Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 цього Кодексу.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: О. С. Янжула