Справа№ 953/12656/25 
н/п 3/953/145/26 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  
"15" липня 2026 р. м.Харків

Суддя Київського районного суду м. Харкова Демченко С. В., за участю потерпілого – ОСОБА_1 , розглянувши матеріали що надійшли з Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, РНОКПП: НОМЕР_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення,
У С Т А Н О В И В
02 жовтня 2025 року о 09 годині 30 хвилин ОСОБА_2 керувала автомобілем Ауді А3, реєстраційний номер НОМЕР_2 , у м. Харкові по вул. Вадима Манька, 11, під час зміни напрямку руху не впевнилась в безпечності маневру та скоїла зіткнення з автомобілем Tesla Model S, реєстраційний номер НОМЕР_3 , чим порушила вимоги п. 10.1 ПДР України, а саме:
- п. 10.1 Правил дорожнього руху «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху».
У результаті вищевказаних дій ОСОБА_2 транспортним засобам були спричинені механічні пошкодження, що призвело до матеріальних збитків.
Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснив, що 02 жовтня 2025 року близько 08 години 50 хвилин він керував автомобілем Tesla Model S, реєстраційний номер НОМЕР_3 по вул. В.Манька зі сторони вул. Лісопарківської. За словами потерпілого, швидкість руху його автомобіля становила близько 40 км/год, оскільки через дощову погоду всі транспортні засоби рухалися повільно. Під час руху він побачив, що автомобіль Audi A3, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , виїхав на смугу зустрічного руху, по якій він рухався, внаслідок чого сталося зіткнення транспортних засобів. Пояснив, що внаслідок зіткнення автомобілів лівій боковій та задній частинам його автомобіля спричинені пошкодження, внаслідок чого відірвалася підвіска заднього лівого колеса. Також потерпілий повідомив, що внаслідок удару правою стороною автомобіля об бордюр відбулося відривання задньої підвіски. Після ДТП він разом зі свідком ОСОБА_3 підійшли до ОСОБА_2 , вона перебувала у авто без візуальних тілесних пошкоджень, була у окулярах. Інші окуляри лежали біля її ніг на підлозі авто. ОСОБА_2 повідомила, що під час руху шукала ці окуляри та шукала кнопку для вентилювання лобового та бокових вікон авто, які запотіли. ОСОБА_2 повідомила, що почуває себе нормально та відмовилась від допомоги та виклику швидкої. Після цього він викликав на місце дорожньо-транспортної пригоди працівників поліції. За словами потерпілого, після прибуття поліцейські, зважаючи на поведінку ОСОБА_2 , викликали бригаду екстреної медичної допомоги.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснив, що 02 жовтня 2025 року близько 08 годину 58 хвилин він керував автомобілем Ford Focus, реєстраційний номер НОМЕР_4 , та рухався по вул. В. Манька. Зазначив, що безпосередньо попереду нього в попутному напрямку рухався автомобіль, а перед ним - Tesla. Потім він побачив, як водій автомобіля Tesla різко зманеврував праворуч, притискаючись до бордюру, а водій іншого автомобіля— ліворуч. У цей момент свідок побачив, що автомобіль Audi A3 рухався по смузі, призначеній для руху автомобілів у напрямку, в якому рухався він. Зазначив, що після зупинки транспортного засобу підійшов до автомобіля Audi A3, за кермом якого перебувала літня жінка. За його спостереженнями, остання перебувала при свідомості та зовні поводилася адекватно.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив, що 02 жовтня 2025 року він рухався на автомобілі Audi A6, реєстраційний номер НОМЕР_5 , та рухався по вул. В. Манька безпосередньо позаду автомобіля Audi A3. Повідомив, що після того як він проїхав АЗС ОВІС, побачив, що автомобіль Audi A3 почав поступово зміщуватися ліворуч, після чого повністю виїхав на смугу зустрічного руху. Свідок зазначив, що бачив, як автомобіль Tesla, який рухався йому назустріч, змістився праворуч, ближче до бордюру, однак уникнути зіткнення не вдалося. Після ДТП він підійшов до транспортного засобу Audi A3, за кермом якого перебувала літня жінка. Повідомив, що водій автомобіля Audi A3 мала затуманений погляд. 
13 травня 2026 року на адресу суду від захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 – адвоката Коренева О.О. надійшло клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП стосовно ОСОБА_2 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення та перебування особи у стані неосудності.
В обґрунтування клопотання посилався на те, що відомості, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 519168 від 21 листопада 2025 року, не відповідають фактичним обставинам справи та не підтверджуються жодними доказами. Зокрема, у протоколі неправильно визначено кваліфікацію дій ОСОБА_2 щодо порушення п. 10.1 ПДР України, оскільки автомобіль «Audi A3», реєстраційний номер НОМЕР_2 , змінив напрямок руху внаслідок хворобливого стану водія задовго до ДТП, проїхавши зустрічною смугою близько 250 метрів. Вказав, що ДТП сталася не внаслідок маневру перестроювання ОСОБА_2 чи зміни напрямку руху безпосередньо перед зіткненням, як це зазначено у протоколі, а внаслідок тривалого неконтрольованого руху автомобіля в умовах гострого порушення мозкового кровообігу у водія ОСОБА_2 . Щодо висновку експерта № СЕ-19/121-25/25962-ІТ від 29 жовтня 2025 року, відповідно до якого в діях ОСОБА_2 вбачається невідповідність вимогам п.10.1 ПДР, зауважив на тому, що до матеріалів справи долучені копії лише 1, 7 та 8 сторінок зазначеного висновку, у зв`язку з чим неможливо встановити, які саме вихідні дані були надані експерту, чи є вони повними та чи відповідають фактичним обставинам справи, а долучена копія висновку не містить дослідницької частини, що робить висновок експертизи необґрунтованим. За відсутності повного тексту висновку, його дослідницької частини, вихідних даних та методики дослідження, сторона захисту позбавлена можливості перевірити обґрунтованість та достовірність висновку експерта, що порушує принцип змагальності сторін. За таких умов висновок експерта №СЕ-19/121-25/25962-ІТ від 29 жовтня 2025 року не доводить наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, і такий висновок не можна вважати належним та допустимим доказом. Отже, зазначені в протоколі обставини, інкриміновані ОСОБА_2 не відповідають фактичним обставинам справи, та не підтверджені належними доказами. Посилався на те, що з аналізу наявних в матеріалах справи доказів можна дійти висновку, що під час керування 02 жовтня 2025 року водій автомобіля ОСОБА_2 перебувала в стані неосудності, оскільки у неї стався інсульт в правій півкулі головного мозку, у зв`язку з чим вона не могла усвідомлювати свої дій та керувати ними. 
Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 – адвокат Коренева О.О. у судове засідання не з`явився, надав на адресу суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, клопотання про закриття провадження по справі просив задовольнити. 
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.
Згідно з п. 1.1 Правил дорожнього руху України вони, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.
Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язанні знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Згідно з п.п.1.4, 1.5 Правил дорожнього руху України кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальні збитки.
Згідно п.2.3 «б» водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
При кваліфікації діяння за ст. 124 КУпАП за участю декількох водіїв наявність чи відсутність в їх діях складу правопорушення, потребує встановлення причинного зв`язку між діянням (порушення правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, дослідження характеру та черговості порушень, які вчинив кожен із водіїв, того з них, хто створив небезпечну дорожню обстановку (аварійну ситуацію), тобто з`ясування ступеня участі кожного з них у спричиненні наслідків.
При цьому, причинний зв`язок в автотранспортних правопорушеннях відрізняється тим, що він встановлюється не між водіями та наслідками, а між порушеннями правил дорожнього руху й відповідними наслідками. При цьому, виключається відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка була учасником дорожнього руху.
З матеріалів справи вбачається, що дорожньо-транспортна пригода сталась за участю двох водіїв транспортних засобів.
Отже, для правильного застосування норми закону про адміністративну відповідальність у такому випадку особливого значення набуває дослідження характеру та черговості порушень, які вчинив кожен з водіїв.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 ставиться у вину порушенням вимог п. 10.1 ПДР України, а саме те, що вона під час зміни напрямку руху не впевнилась в безпечності маневру та скоїла зіткнення з автомобілем Tesla Model S, реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 .
Відповідно до п. 10.1 ПДР перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
З матеріалів справи вбачається, що 02 жовтня 2025 року близько 09 години 30 хвилин у м. Харкові по вул. Вадима Манька, 11, на дорозі із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, сталася ДТП за участю автомобілів Tesla Model S, реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 та Ауді А3, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 
03 жовтня 2025 року за вказаним фактом внесені відомості до ЄРДР за № 12025221130001493 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
Постановою старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Харківській області Лобаса В.О. від 31 жовтня 2025 року вказане кримінальне провадження закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Направлено до УПП в Харківській області матеріали для вирішення питання про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП.
21 листопада 2025 року стосовно ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП.
Факт порушення водієм ОСОБА_2 п. 10.1 ПДР України та, як наслідок, вчинення правопорушення, відповідальність за яке встановлена ст. 124 КУпАП, підтверджується такими доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 519168 від 21 листопада 2025 року; протоколом огляду місця ДТП від 02 жовтня 2025 року; схемою до протоколу огляду місця ДТП від 02 жовтня 2025 року; висновком експерта № СЕ-19/121-25/25962-ІТ від 29 жовтня 2025 року; висновок експерта (експертиза за матеріалами справи) № 08-351/2025 від 14 квітня 2026 року, показаннями свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та потерпілого ОСОБА_1 , даними у судовому засіданні. 
Суд встановив, що ділянка дороги, де 02 жовтня 2025 року сталася ДТП за участі транспортних засобів Ауді А3, реєстраційний номер НОМЕР_2 та Tesla Model S, реєстраційний номер НОМЕР_3 - це дорога із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, на якій мається дорожня розмітка 1.6. 
З долученої до матеріалів справи схеми до протоколу огляду місця ДТП від 02 жовтня 2025 року вбачається, що місце зіткнення транспортних засобів розташоване на смузі зустрічного руху відносно напрямку руху автомобіля Audi A3, реєстраційний номер НОМЕР_2 .
Постановою Київського районного суду м. Харкова від 18 травня 2026 року витребувано зі Слідчого відділу розслідувань злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Харківській області належним чином засвідчену копію висновку експерта № СЕ-19/121-25/25962-ІТ від 29 жовтня 2025 року, складеного судовим експертом Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Меркуловим К.В. на виконання постанови старшого слідчого відділу розслідувань злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Харківській області Лобаса В.О. від 14 жовтня 2025 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 12025221130001493 від 03.10.2025, оскільки до матеріалів справи долучена копія висновку експерта не в повному обсязі.
На виконання постанови Київського районного суду м. Харкова від 18 травня 2026 року на адресу суду зі Слідчого відділу розслідувань злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Харківській області було надано належним чином засвідчену копію висновку експерта № СЕ-19/121-25/25962-ІТ від 29 жовтня 2025 року.
Відповідно до змісту висновку судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/121-25/25962-ІТ від 29 жовтня 2025 року експертне дослідження проводилося з урахуванням пояснень ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які були використані як вихідні дані під час встановлення механізму дорожньо-транспортної пригоди. 
За результатами проведеного дослідження експертом встановлено, що у даній дорожній обстановці водій автомобіля Ауді А3, реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_2 повинна була діяти відповідно до вимог п. 10.1 ПДР. У даній дорожній обстановці водій автомобіля Tesla Model S, реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_1 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 ПДР. У даній дорожній обстановці водій автомобіля Ауді А3, реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_2 мала технічну можливість запобігти ДТП шляхом виконання вимог п. 10.1 ПДР. З причин, вказаних в дослідницькій частині висновку, вирішити запитання про те, чи мав водій автомобіль Tesla Model S, реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_1 технічну можливість уникнути ДТП не є можливим. У даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля Ауді А3, реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_2 вбачаються невідповідності вимогам п. 10.1 ПДР, які з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з подією ДТП. З причин, вказаних в дослідницькій частині висновку, відповісти на запитання про те, чи є в діях водія автомобіля Tesla Model S, реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_1 невідповідності вимогам ПДР, які знаходяться в причинному зв`язку з ДТП, не є можливим.
Суд не погоджується з доводами захисника щодо неналежності та недопустимості висновку судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/121-25/25962-ІТ від 29 жовтня 2025 року з підстав відсутності у матеріалах справи його повного тексту, оскільки як вбачається з матеріалів справи, постановою суду було витребувано повний текст зазначеного висновку експерта, який у подальшому було долучено до матеріалів справи та досліджено під час судового розгляду.
Після дослідження повного тексту висновку експерта судом встановлено, що він містить необхідні складові експертного дослідження, а саме вихідні дані, дослідницьку частину та обґрунтований висновок, що дає можливість перевірити його зміст та оцінити його доказове значення.
Сам по собі факт того, що на певному етапі розгляду справи у матеріалах містилися лише окремі сторінки висновку, не свідчить про недопустимість такого доказу, оскільки повний висновок експерта був витребуваний судом та досліджений у судовому засіданні.
Оцінюючи показання потерпілого ОСОБА_1 та свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , суд враховує, що їх пояснення в основній частині є узгодженими між собою та відповідають іншим дослідженим у судовому засіданні доказам.
Так, потерпілий ОСОБА_1 зазначив, що під час руху автомобіль Audi A3, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 виїхав на смугу зустрічного руху, якою рухався автомобіль Tesla Model S, реєстраційний номер НОМЕР_3 , під його керуванням, після чого відбулося зіткнення транспортних засобів. Його показання щодо механізму ДТП узгоджуються зі схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, відповідно до якої місце зіткнення розташоване на смузі зустрічного руху відносно напрямку руху автомобіля Audi A3.
Свідок ОСОБА_4 також підтвердив, що безпосередньо перед моментом зіткнення автомобіль Audi A3 рухався по смузі, призначеній для зустрічного руху, тоді як транспортні засоби, які рухалися у його напрямку, були змушені змінити траєкторію руху. Зазначені обставини узгоджуються з поясненнями потерпілого та свідчать про характер розвитку дорожньо-транспортної пригоди.
Аналогічні обставини повідомив і свідок ОСОБА_5 , який рухався позаду автомобіля Audi A3. Свідок зазначив, що вказаний автомобіль поступово зміщувався ліворуч, після чого виїхав на смугу зустрічного руху, де відбулося зіткнення з автомобілем Tesla Model S. Показання цього свідка мають значення, оскільки він спостерігав рух автомобіля Audi A3 безпосередньо перед виникненням дорожньо-транспортної пригоди.
Суд зазначає, що показання потерпілого та свідків у частині обставин безпосереднього механізму ДТП є послідовними, взаємно узгодженими та підтверджуються іншими матеріалами справи, зокрема схемою місця ДТП та висновком судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/121-25/25962-ІТ від 29 жовтня 2025 року.
Таким чином, суд оцінює показання потерпілого ОСОБА_1 та свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_5 як належні та допустимі докази в частині встановлення обставин руху транспортних засобів перед зіткненням та місця зіткнення, які у своїй сукупності підтверджують факт виїзду автомобіля Audi A3 на смугу зустрічного руху.
Враховуючи наведене та оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, повно та всебічно з`ясувавши обставини, які призвели до дорожньо-транспортної пригоди, та надавши їм об`єктивну оцінку, суд прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_2 порушень п. 10.1 Правил дорожнього руху України, які знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.
Щодо посилань сторони захисту на неосудність ОСОБА_2 слід зазначити таке.
Так сторона захисту зазначає, що зміна напрямку руху транспортного засобу, яким керувала ОСОБА_2 , була зумовлена раптовим погіршенням стану її здоров`я, а саме гострим порушенням мозкового кровообігу, у зв`язку з чим ОСОБА_2 фактично втратила можливість належним чином контролювати рух транспортного засобу.
Положеннями ст. 10 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
За змістом ст. 11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.
Таким чином, необхідною умовою притягнення до адміністративної відповідальності є наявність вини у особи, що вчинила адміністративне правопорушення.
Поряд із цим, законодавцем визначені певні умови, за яких особа не підлягає адміністративній відповідальності якщо особа діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності.
Зокрема, положеннями ст. 20 КУпАП визначено, що не підлягає адміністративній відповідальності особа, яка під час вчинення протиправної дії чи бездіяльності була в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок хронічної душевної хвороби, тимчасового розладу душевної діяльності, слабоумства чи іншого хворобливого стану.
Виходячи зі змісту вказаної норми, закон вказує на два критерії, сукупність яких дає підстави для визнання особи неосудною, а саме, медичний критерій, який характеризується наявністю у особи хронічної душевної хвороби, тимчасового розладу душевної діяльності, слабоумства чи іншого хворобливого стану, і юридичний критерій, який полягає у нездатності особи усвідомлювати свої дії або керувати ними.
Варто зазначити, що за змістом конструкції ст. 20 КУпАП словосполучення «іншого хворобливого стану» розповсюджується не на будь-яку хворобу та вживається в контексті саме неосудності особи, тобто наявності у неї іншого певного психічного, душевного чи розумового хворобливого стану, через який особа під час вчинення протиправної дії чи бездіяльності не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними.
Осудність є обов`язковою ознакою суб`єкта адміністративного правопорушення. Між осудністю й виною є тісний взаємозв`язок. Осудність, як і вина, це невід`ємний елемент складу адміністративного правопорушення, що характеризує його суб`єкт, а вина ознака складу, який характеризує суб`єктивну сторону.
Осудність, як і вина, характеризується певними ознаками: інтелектуальними й вольовими. Вольова ознака юридичного критерію неосудності нездатність особи під час вчинення адміністративного правопорушення керувати своїми діями (бездіяльністю) означає нездатність людини діяти з своєї волі, відповідно до своїх уявлень, переконань, нездатність утриматися від імпульсивних, мимовільних й інших подібних діянь. Інтелектуальна ознака юридичного критерію неосудності означає нездатність особи під час адміністративного правопорушення усвідомлювати фактичний характер і суспільну шкідливість вчинюваних діянь (бездіяльності) та їх наслідків.
У разі встановлення зазначених у ст. 20 КУпАП обставин склад правопорушення буде відсутній через вчинення відповідного діяння чи допущення бездіяльності особою, яка не є суб`єктом.
Разом з тим, у матеріалах цієї справи відсутні докази, які б свідчили про наявність обставин, що виключають адміністративну відповідальність ОСОБА_2 у зв`язку із перебуванням її у стані неосудності в момент вчинення ДТП.
Постановою Київського районного суду м. Харкова від 24 грудня 2025 року по вищевказаній справі призначена судово-медична експертиза, проведення якої доручено експертам Державної спеціалізованої установи «Харківське обласне бюро судово-медичної експертизи».
28 квітня 2026 року на адресу суду надійшов висновок експерта за результатами проведення комісійної судово-медичної експертизи по матеріалам справи № 953/12656/25 про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП.
Зі змісту висновка експерта (експертиза за матеріалами справи) за № 08-351/2025 від 14 квітня 2026 року вбачається, що на підставі судово-медичного дослідження наданої медичної документації у адміністративному провадженні про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП, судово-медична експертна комісія, відповідно до поставлених запитань щодо ОСОБА_2 дійшла до такого висновку: 
- відповідно до медичної документації та рентгенологічних даних на ім`я ОСОБА_2 , у неї 02 жовтня 2025 року стався внутрішньомозковий крововилив (інсульт) у речовину правої скроневої ділянки головного мозку. Зазначений крововилив стався 02 жовтня 2025 року, про що свідчить гіпергострий (години від початку) його стан, встановлений за результатами дослідження - магнітно-резонансної томографії (МРТ), проведеної об 11:44 02.10.2025; 
- (відповідь на запитання 1, 2, 3, 5) внутрішньомозковий крововилив у праву скроневу ділянку, який стався у ОСОБА_2 02.10.2025, є порушенням мозкового кровообігу – хворобливим станом, що зумовлює розлад діяльності центральної нервової системи, зокрема когнітивні (розумові) та просторово-зорові порушення; 
- порушення мозкового кровообігу не завжди супроводжується повною втратою свідомості, однак, не виключає порушень координації рухів, розладів сприйняття навколишньої обстановки та усвідомлення власних дій; 
- об`єктивні судово-медичні дані про розвиток внутрішньомозкового крововиливу у праву скроневу ділянку, який стався у ОСОБА_2 02 жовтня 2025 року, не суперечить відомостям, які вона повідомила під час її допиту 14 жовтня 2025 року про те, що до моменту зіткнення автомобілів при ДТП вона вже знаходилась у хворобливому стані. 
Водночас суд зазначає, що висновок експерта № 08-351/2025 від 14 квітня 2026 року підтверджує наявність у ОСОБА_2 внутрішньомозкового крововиливу, однак не містить відомостей, які б дозволяли достовірно встановити, коли саме виник зазначений стан — до дорожньо-транспортної пригоди чи після неї.
Таким чином, сам факт наявності у ОСОБА_2 внутрішньомозкового крововиливу підтверджений належним доказом, однак питання щодо моменту його виникнення відносно часу ДТП експертами не встановлено.
За таких обставин сам факт наявності у ОСОБА_2 внутрішньомозкового крововиливу не може однозначно свідчити про те, що на момент виникнення небезпечної дорожньої обстановки вона перебувала у стані, який об`єктивно унеможливлював виконання вимог Правил дорожнього руху України.
При цьому суд враховує, що відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/121-25/25962-ІТ від 29 жовтня 2025 року у даній дорожній обстановці водій автомобіля Audi A3, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_2 повинна була діяти відповідно до вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України та мала технічну можливість запобігти дорожньо-транспортній пригоді шляхом виконання зазначених вимог.
Посилання захисника на перебування ОСОБА_2 у хворобливому стані суд оцінює критично, оскільки належних та допустимих доказів того, що саме такий стан виник до моменту ДТП, а також що він повністю позбавляв її можливості контролювати рух транспортного засобу та виконати вимоги п. 10.1 ПДР України, суду не надано.
Необхідно зауважити, що відповідно до чинного законодавства у сфері безпеки дорожнього руху водіям забороняється керувати транспортними засобами у хворобливому стані, який може викликати втрату свідомості, що не усуває адміністративної відповідальності.
Відповідно до абз.3 п.1.5 розділу І Положення про медичний огляд кандидатів у водії та водіїв транспортних засобів, затвердженого МОЗ України, МВС України від 31.01.2013 №65/80 (зі змінами) водій власного транспортного засобу у разі погіршення стану здоров`я, якщо це перешкоджає безпечному керуванню транспортним засобом, також повинен вжити відповідних заходів для безпечного керування транспортним засобом.
Зі змісту наданої стороною захисту медичної документації - виписка з медичної карти стаціонарного хворого № 277992 від 14.10.2025 року слідує, що ОСОБА_2 страждає на гіпертонічну хворобу протягом 10 років, ліки не приймала. 
Стороною захисту не надано суду медичних оглядів на підтвердження того, що у зв`язку з наявністю такої хвороби протягом тривалого часу та з урахуванням її віку ОСОБА_2 не має медичних протипоказань щодо можливості керування транспортним засобом.
Кожен водій, розпочинаючи рух на транспортному засобі, бере на себе обов`язок забезпечити безпеку дорожнього руху, та відповідно, несе відповідальність за незабезпечення такої безпеки та наслідки своїх дій.
Слід наголосити на тому, що суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, визначається складністю об`єктивної сторони, яка характеризується діянням, наслідками та причинним зв`язком між ними. У зв`язку з цим психічне ставлення особи слід визначати як до факту порушення правил, так і до наслідків цього порушення. Порушення правил може бути вчинене з прямим умислом або з необережності, а до наслідків порушення може бути тільки необережність. У цілому це правопорушення визнається необережним.
У даній справі встановлено, що ОСОБА_2 вчинила правопорушення в стані необережності, тобто вона або передбачала можливість настання шкідливих наслідків через керування нею транспортним засобом у хворобливому стані, але легковажно розраховувала на їх відвернення, або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна був і могла їх передбачити, що в будь-якому випадку свідчить про наявність в її діях складу правопорушення.
З таких обставин, суд кваліфікує дії ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП як порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу та вважає доведеною вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України.
Згідно ч. 11 ст. 38 КУпАП у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.
Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
Суд враховує, що адміністративне правопорушення вчинене ОСОБА_2 02 жовтня 2025 року, а кримінальне провадження закрито 31 жовтня 2025 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Тобто, з огляду на положення ч. 11 ст. 38 КУпАП, на час розгляду судом вказаної справи закінчився тримісячний строк накладання адміністративного стягнення на ОСОБА_2 за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
З урахуванням викладеного, провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладання адміністративного стягнення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 38, 245, 251, 252, 268, 280, 283-285, 287, 288, 294 КУпАП, суд
П О С Т А Н О В И В:
Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП, на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строку накладання адміністративного стягнення.
Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з дня винесення такої постанови.
Повний текст постанови складений 17 липня 2026 року.

Суддя         С.В. Демченко