СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2026 року м. Харків Справа № 922/1502/26 

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Плахов О.В., суддя Жельне С.Ч., суддя Тихий П.В.,
за участю секретаря судового засідання Голозубової О.І., 
за участю представників:
від позивача - Наумов В.І. - на підставі довіреності від 11.08.2026 №02/11/08; 
від відповідача - не з`явився; 
розглянувши у відритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Альтернативні джерела", м. Харків, (вх.№1613 Х/1) на рішення господарського суду Харківської області від 06.07.2026 у справі №922/1502/26 (суддя Хотенець П.В., ухвалене в м. Харків, дата складення повного тексту - 06.07.2026) 
за позовом: Комунального підрядного спеціалізованого підприємства по ремонту і будівництву автошляхів м. Харкова "Шляхрембуд", м. Харків, 
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Альтернативні джерела", м. Харків, 
про стягнення 256320,12грн.

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підрядне спеціалізоване підприємство по ремонту і будівництву автошляхів м. Харкова "Шляхрембуд" звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Альтернативні джерела", в якому просив суд стягнути з відповідача 124533,60грн. заборгованості, 110051,03грн. інфляційних та 21735,49грн. 3 % річних за договором будівельного підряду № 46 від 18.06.2020. 
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на неналежне виконання відповідачем, як замовником прийнятих на себе зобов`язань щодо повної та своєчасної оплати робіт за договором будівельного підряду № 46 від 18.06.2020.

Рішенням господарського суду Харківської області від 06.07.2026 у справі №922/1502/26 позов задоволено повністю; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Альтернативні джерела" на користь Комунального підрядного спеціалізованого підприємства по ремонту і будівництву автошляхів м. Харкова "Шляхрембуд" 124533,60грн. заборгованості, 110051,03грн. інфляційних, 21735,49грн. 3 % річних та 3075,84грн. судового збору.
Відповідні висновки місцевого господарського суду з посиланням на положення статей 6, 11, 509, 526, 525, 530, 615, 626, 628, 837, 875, 879, 882, 886 Цивільного кодексу України мотивовані тим, що факт надання позивачем, як підрядником відповідачу, як замовнику узгоджених робіт по благоустрою території підприємства за адресою: вул. Новомосковська 6, м. Харків, та факт порушення відповідачем своїх договірних зобов`язань в частині своєчасної та повної оплати наданих послуг за договором будівельного підряду № 46 від 18.06.2020 підтверджений наявними в матеріалах справи доказами та не спростований відповідачем, що свідчить про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу в сумі 124533,60грн.
Враховуючи доведення факту порушення відповідачем своїх договірних зобов`язань в частині своєчасної та повної оплати наданих послуг за договором будівельного підряду № 46 від 18.06.2020, перевіривши наданий позивачем розрахунок, суд також дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних в розмірі 110051,03грн. та 3 % річних в сумі 21735,49грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Альтернативні джерела" з рішенням місцевого господарського суду не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення господарського суду Харківської області від 06.07.2026 у справі № 922/1502/26 та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, або про часткове задоволення з перерахунком сум інфляційних втрат та 3% річних, або направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
Також апелянт просив суд розглянути справу з викликом сторін для повного, всебічного та об`єктивного дослідження обставин справи, а також для надання сторонам можливості врегулювати спір мирним шляхом. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що при ухваленні оскаржуваного рішення місцевим господарським судом було порушено як норми матеріального так і процесуального права, що призвело до передчасного висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Щодо порушення норм процесуального права, скаржник посилається на те, що судом не було вчинено всіх належних процесуальних дій щодо повідомлення відповідача про розгляд даної справи. Так, оскаржуваному рішенні суд зазначив, що відповідач отримав ухвалу про відкриття провадження 12.05.2025, що є очевидною технічною помилкою (оскільки провадження відкрито 06.05.2026). Отже, на думку скаржника, така неузгодженість свідчить про те, що суд не переконався належним чином у факті своєчасного та коректного повідомлення апелянта, що є грубим порушенням принципу змагальності та права на захист, передбаченого статями 2, 42 ГПК України.

Щодо порушення норм матеріального права апелянт зазначає, що не подавав відзив на позовну заяву, однак це не звільняє суд від обов`язку дослідити всі обставини справи за наявними матеріалами. При ухваленні оскаржуваного рішення місцевий господарський суд задовольнив позов, фактично поклавши в основу рішення виключно доводи позивача, не перевіривши належним чином: чи відповідають акти виконаних робіт (КБ-2в та КБ-3) фактичному обсягу та якості виконаних робіт; чи були відсутні зауваження з боку замовника щодо недоліків робіт (ст. 882 ЦК України); чи не пропущено позивачем строк позовної давності для звернення з вимогами про стягнення інфляційних та 3% річних, оскільки виконання робіт датовано червнем 2020 року, а позов подано лише у 2026 році.
Окрім викладеного, на думку скаржника, суд, перевіряючи розрахунок позивача, обмежився формальним висновком про його арифметичну вірність, однак не дослідив: чи правильно визначено початок періоду прострочення (з урахуванням вихідних та святкових днів); чи застосовано індекс інфляції за кожен місяць окремо відповідно до офіційних даних Держстату, та чи враховано зміну методики його розрахунку; чи не підлягають зменшенню нарахування у зв`язку з дією карантинних обмежень, мораторіїв або інших обставин, що впливали на господарську діяльність у 2020-2021 роках.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 24.07.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Альтернативні джерела" на рішення господарського суду Харківської області від 06.07.2026 у справі №922/1502/26; встановлено позивачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі; встановлено сторонам у справі строк для подання заяв і клопотань - протягом 10 днів з дня вручення даної ухвали; призначено справу до розгляду на 12.08.2026 о 12:00год.
10.08.2026 позивачем подано до апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу (вх.№8834), в якому просить суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Альтернативні джерела", рішення господарського суду Харківської області від 06.07.2026 у справі №922/1502/26 залишити без змін.
12.08.2026 апелянтом подано до апеляційного господарського суду клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату (вх.№8881).
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 12.08.2026 відкладено розгляд справи на 14:30 годину 19.08.2026.

У судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 19.08.2026 представник позивача заперечив проти вимог апеляційної скарги, просив відмовити в її задоволенні, рішення господарського суду Харківської області від 06.07.2026 у справі №922/1502/26 залишити без змін.

Враховуючи, що представник позивача з`явився в судове засідання та надав пояснення в обґрунтування своїх вимог та заперечень, а відповідач (апелянт) був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, в даному судовому засіданні.
Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду зазначає наступне.

Як встановлено господарським судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 18.06.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Альтернативні джерела" (надалі - замовник) та Комунальним підрядним спеціалізованим підприємством по ремонту і будівництву автошляхів м. Харкова "Шляхрембуд" (надалі - підрядник) було укладено договір будівельного підряду № 46 (надалі - договір підряду т.1 а.с.9-11), відповідно до умов якого в порядку та на умовах, визначених цим договором та чинним в Україні законодавством, підрядник зобов`язується виконати роботи по благоустрою території підприємства за адресою: вул. Новомосковська 6, м. Харків, відповідно до договірної ціни (додаток №1 до договору), а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик, передати необхідну документацію, та прийняти виконані належним чином послуги на об`єкті та оплатити їх (пункт 1.1 договору).
Відповідно до пункту 1.2. договору склад, обсяги та строки виконання робіт, що доручаються для виконання підрядникові, визначені договірною ціною та цим договором.
Згідно пункту 2.1. договору договірна ціна робіт за цим договором становить 132939,60 грн, з урахуванням ПДВ 20% - 22156,60 грн.
Відповідно до пункту 2.2. договору платежі за цим договором здійснюються замовником на підставі актів виконаних підрядних робіт за формою КБ-2в та довідки КБ-3.
Розділом 3 договору сторони погодили строки, порядок виконання робіт та порядок здавання - приймання робіт, а саме:
- підрядник розпочинає виконання робіт не пізніше 5 календарних днів після настання сукупності наступних подій: передачі замовником підрядникові за актом прийому-передачі будівельного майданчику благоустрою території підприємства за адресою: вул. Новомосковська, б, м. Харків (підпункт 3.1.1 пункту 3.1 договору.)
-термін завершення всіх робіт підрядником щодо ремонту об?єкту за договором визначається як 31.12.2020 (пункт 3.2. договору); 
- роботи за договором будуть прийматись замовником щомісячно після їх виконання шляхом підписання сторонами акту виконаних робіт (форма КБ-2) і на підставі довідки про вартість виконаних робіт (форма КБ-3) (пункт 3.3. договору); 
- підрядник після закінчення звітного місяця готує два примірники акту виконаних робіт (форма КБ-2в) і довідку про вартість виконаних робіт (форма КБ-3), підписує їх і передає Замовнику (пункт 3.4. договору);
- замовник протягом 5 (п?яти) робочих днів після отримання від підрядника акту та довідки зобов?язаний прийняти виконані належним чином роботи, підписати акт і повернути підрядникові (пункт 3.5. договору);
- у разі відсутності вмотивованої відмови замовника від підписання акту (форма КБ-2в) протягом 5 робочих дні від дня отримання ним цього акту (форма КБ-2в) та довідки (форма КБ-3) від підрядника, роботи вважаються виконаними належним чином, а акт (форма КБ-2в) та довідка (форма КБ-3) погодженими зі сторони замовником (пункт 3.7 договору); 
- оплата виконаної роботи здійснюється замовником не пізніше 5 (п`яти) календарних днів з моменту підписання акту виконаних робіт (форма КБ-2в) за відповідний місяць (пункту 3.8 договору); 
- підписання (погодження) сторонами акту (форма КБ-2в) та довідки (форма КБ-3) свідчить про те, що відповідні роботи повністю та остаточно завершені підрядником, виконані на належному рівні якості, про наявність та передачу від підрядника до замовника повного пакету виконавчої документації, та про відповідність виконаних робіт діючим стандартам, вимог договору та законодавства (пункт 3.9. договору).
Згідно підпункту 4.1.4 пункту 4.1. договору замовник зобов`язується сплатити підрядникові вартість виконаних робіт у відповідності до умов цього договору.
Відповідно до пункту 10.1. договору договір вважається укладеним та набирає чинності з дати його підписання сторонами та скріплення печатками сторін, тобто з 18.06.2020 і діє до 31.12.2020, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором.
Договір підписано уповноваженими представниками сторін та скріплено печатками.

Звертаючись до суду з відповідним позовом, позивач зазначав, що 30.06.2024 без претензій до якості виконаних робіт замовником було прийнято від підрядника послуги по благоустрою території підприємства за адресою: вул. Новомосковська 6, м. Харків, про що складено та підписано замовником в особі директора ТОВ "Альтернативні джерела" Крайнюк Є.О. та підрядником в особі начальника КП "Шляхрембуд" Бура В.Ю., Акт приймання виконаних будівельних робіт за формою КБ-2в за червень 2020 року № 984 та Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за формою КБ-3 за червень 2020 року на суму 124533,60 грн, в тому числі ПДВ - 20755,60 грн. (т.1 а.с.16-20)
Враховуючи пункт 3.8. договору, замовник був зобов`язаний сплатити на користь підрядника заборгованість у розмірі 124533,60 грн, в тому числі ПДВ - 20755,60 грн., що виникла за договором, в строк до 05.07.2020 (включно) (протягом 5 календарних днів з дня підписання акта та довідки).
Отже, на переконання позивача, починаючи з 06.07.2020, має місце прострочення виконання грошового зобов`язання.
З метою досудового врегулювання спору, 18.12.2023 позивачем було направлено на адресу відповідача претензію вих. № 1310, з вимогою сплатити заборгованість за надані послуги за договором підряду №46 від 18.06.2020 (т.1 а.с.21), що підтверджується доданими до позовної заяви копіями поштової накладної, опису вкладення у цінний лист та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (т.1 а.с.24)
10.02.2026 позивач повторно направив на адресу відповідача претензію вих. № 08/10/02 з вимогою сплатити заборгованість за надані послуги за договором підряду №46 від 18.06.2020 негайно, але не пізніше 7 календарних днів з моменту пред`явлення зазначеної претензії (т.1 а.с.26-27), що підтверджується доданими до позовної заяви копіями поштової накладної, опису вкладення у цінний лист та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (т.1 а.с.28-29).
Проте, відповіді на вказані претензії відповідачем надано не було,. Як і не було в добровільному порядку відшкодовано суму наявної заборгованості, що і стало підставою для звернення 01.05.2026 Комунального підрядного спеціалізованого підприємства по ремонту і будівництву автошляхів м. Харкова "Шляхрембуд" до господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Альтернативні джерела", в якому просив суд стягнути з відповідача 124533,60грн. заборгованості, 110051,03грн. інфляційних та 21735,49грн. 3 % річних (т.1 а.с.1-32).
Рішенням господарського суду Харківської області від 06.07.2026 у даній справі позов задоволено повністю, з підстав викладених вище (т.1 а.с.47-52).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, судова колегія зазначає, що загальним положенням цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 вказаної статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Згідно з статетю 173 Господарського кодексу України (який був чинним на момент виникненння спірних правовідносин) господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (стаття 174 Господарського кодексу України) (який був чинним на момент виникненння спірних правовідносин).
Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.
Згідно з приписами статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України)
Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до частини 1 статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частиною 2 статті 317 Господарського кодексу України (який був чинним на момент виникненння спірних правовідносин) визначено, що загальні умови договорів підряду визначаються відповідно до положень Цивільного кодексу України про договір підряду.
Відповідно до частини 1 статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.
Статтею 843 Цивільного кодексу України передбачено, що у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Якщо у договорі підряду не встановлено ціну роботи або способи її визначення, ціна встановлюється за рішенням суду на основі цін, що звичайно застосовуються за аналогічні роботи з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.
Згідно статті 846 Цивільного кодексу України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.
Статтею 843 Цивільного кодексу України передбачено, що у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Якщо у договорі підряду не встановлено ціну роботи або способи її визначення, ціна встановлюється за рішенням суду на основі цін, що звичайно застосовуються за аналогічні роботи з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.
Відповідно до частини 1 статті 853 Цивільного кодексу України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.
Згідно статті 854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.
Відповідно до частини 4 та частини 6 статті 882 Цивільного кодексу України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими. Замовник має право відмовитися від прийняття робіт у разі виявлення недоліків, які виключають можливість використання об`єкта для вказаної в договорі мети та не можуть бути усунені підрядником, замовником або третьою особою.
Згідно частини 1 статті 889 Цивільного кодексу України, за договором підряду замовник зобов`язаний сплатити підряднику встановлену ціну після завершення усіх робіт чи сплатити її частинами після завершення окремих етапів робіт або в іншому порядку, встановленому договором або законом.
Відповідно до частини 4 статті 879 Цивільного кодексу України оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об`єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.

Як було зазначено вище, 18.06.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Альтернативні джерела" (надалі - замовник) та Комунальним підрядним спеціалізованим підприємством по ремонту і будівництву автошляхів м.Харкова "Шляхрембуд" (надалі - підрядник) було укладено договір будівельного підряду № 46 (надалі - договір підряду т.1 а.с.9-11), відповідно до умов якого в порядку та на умовах, визначених цим Договором та чинним в Україні законодавством, підрядник зобов`язується виконати роботи по благоустрою території підприємства за адресою: вул. Новомосковська 6, м. Харків, відповідно до договірної ціни (додаток №1 до договору), а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик, передати необхідну документацію, та прийняти виконані належним чином послуги на об`єкті та оплатити їх (пункт 1.1 договору).
Згідно пункту 2.1. договору договірна ціна робіт за цим договором становить 132939,60 грн, з урахуванням ПДВ 20% - 22156,60 грн.
Пунктом 3.8 договору визначено, що оплата виконаної роботи здійснюється замовником не пізніше 5 (п`яти) календарних днів з моменту підписання Акту виконаних робіт (форма КБ-2в) за відповідний місяць
Підписання (погодження) сторонами Акту (форма КБ-2в) та довідки (форма КБ-3) свідчить про те, що відповідні роботи повністю та остаточно завершені підрядником, виконані на належному рівні якості, про наявність та передачу від підрядника до замовника повного пакету виконавчої документації, та про відповідність виконаних робіт діючим стандартам, вимог договору та законодавства (пункт 3.9. договору).

Матеріалами справи підтверджується, що 30.06.2024 без претензій до якості виконаних робіт відповідачем, як замовником було прийнято від позивача, як підрядника послуги по благоустрою території підприємства за адресою: вул. Новомосковська 6, м. Харків, про що складено та підписано замовником в особі директора ТОВ "Альтернативні джерела" Крайнюк Є.О. та підрядником в особі начальника КП "Шляхрембуд" Бура В.Ю., Акт приймання виконаних будівельних робіт за формою КБ-2в за червень 2020 року № 984 та Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за формою КБ-3 за червень 2020 року на суму 124533,60 грн, в тому числі ПДВ - 20755,60 грн. (т.1 а.с.16-20)
Враховуючи пункт 3.8. договору, замовник був зобов`язаний сплатити на користь підрядника заборгованість у розмірі 124533,60 грн, в тому числі ПДВ - 20755,60 грн., що виникла за договором, в строк до 05.07.2020 (включно) (протягом 5 календарних днів з дня підписання акта та довідки).
Отже, починаючи з 06.07.2020, має місце прострочення виконання грошового зобов`язання.
При цьому, колегія суддів зауважує, що вказані вище довідка та акт підписані з боку відповідача без будь-яких претензій та зауважень. Мотивованої відмови від підписання акту приймання виконаних будівельних робіт відповідачем ані під час розгляду справи місцевим господарським судом ані під час апеляційного перегляду даної справи матеріали справи не містять.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Як було зазначено вище, позивачем два рази було направлено на адресу відповідача претензії за вих. № 1310 від 18.12.2023 та за вих. № 08/10/02 від 10.02.2026, які у зв`язку з неотриманням їх відповідачем у відділенні АТ "Укрпошта" були повернуті на адресу позивача (т.1 а.с.21, 24, 26-29).
Отже, відповідач прийняті на себе зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати робіт за договором не виконав.
Крім того, наявність заборгованості у розмірі 124533,60грн. не заперечувалась та не спростовувалась відповідачем під час розгляду справи господарським судом першої інстанції, проте, як свідчать матеріали справи, відповідачем не було вчинено дій щодо її погашення.
Враховуючи, що факт надання позивачем, як підрядником відповідачу, як замовнику узгоджених робіт по благоустрою території підприємства за адресою: вул. Новомосковська 6, м. Харків, та факт порушення відповідачем своїх договірних зобов`язань в частині своєчасної та повної оплати наданих послуг за договором будівельного підряду № 46 від 18.06.2020 підтверджений матеріалами справи та не спростований відповідачем, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу в сумі 124533,60грн.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних в розмірі 110051,03грн. та 3 % річних в сумі 21735,49грн., судова колегія зазначає, що згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України).
Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України) виникає обов`язок сплатити кредитору разом із сумою основного боргу суму інфляційних втрат як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати та 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором.
Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) та № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), від 13.11.2019 у справі № 922/3095/18 (провадження № 12-105гс19), від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19).
У постанові від 07.04.2020 у справі № 910/4590/19 (провадження № 12-189гс19) Велика Палата Верховного Суду, аналізуючи правову природу правовідносин, які виникають на підставі положень статті 625 Цивільного кодексу України, зробила висновок про те, що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та 3 % річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю.
Велика Палата Верховного Суду також неодноразово зазначала, що у статті 625 Цивільного кодексу України визначено загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює окремі види зобов`язань. Такий правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц, від 31.10.2018 у справі №161/12771/15-ц, від 19.06.2019 у справі № 646/14523/15-ц, від 18.03.2020 у справі №711/4010/13, від 23.06.2020 у справі №536/1841/15-ц, від 07.07.2020 у справі №712/8916/17, від 22.09.2020 у справі №918/631/19, від 09.11.2021 у справі №320/5115/17.
Враховуючи доведення факту порушення відповідачем своїх договірних зобов`язань в частині своєчасної та повної оплати наданих послуг за договором будівельного підряду № 46 від 18.06.2020, перевіривши наданий позивачем розрахунок, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог у відповідній частині та стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних в розмірі 110051,03грн. та 3 % річних в сумі 21735,49грн.

Щодо доводів апелянта про порушення місцевим господарським судом при ухваленні оскаржуваного рішення норм процесуального права, яке полягає в тому, що судом не було вчинено всіх належних процесуальних дій щодо повідомлення відповідача про розгляд даної справи, а також порушення норм матеріального права в частині ненадання належної правової оцінки обґрунтуванню позовних вимог та доданих до позову доказів, судова колегія зазначає наступне.
Відповідно до частини 1 статті 164 Господарського процесуального кодексу України визначено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують направлення іншим учасникам справи копій позовної заяви і доданих до неї документів з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу
З матеріалів справи вбачається, що позивачем - Комунальним підрядним спеціалізованим підприємством по ремонту і будівництву автошляхів м. Харкова "Шляхрембуд", при звернені до суду з позовною заявою, такий обов`язок було виконано, що підтверджується копією поштової квитанції поштової служби "Е-Пост" та описом вкладення до поштової накладної (т.1 а.с.32). 
Копію позовної заяви з додатками було направлено на адресу відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Альтернативні джерела", а саме: 61020, Харківська область, м.Харків, вул. Червоної Калини, буд.6, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань код ЄДРПОУ 39624669.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.
Судова колегія також зазначає, що відповідно до підпункту 10 частини 2 статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб підприємців та громадських формувань" в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, як місцезнаходження юридичної особи.
Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб підприємців та громадських формувань, які у відповідності до частини 1 статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб підприємців та громадських формувань", є достовірними, в державному реєстрі було внесено данні про місцезнаходження юридичної особи - ТОВ "Альтернативні джерела"- 61020, Харківська область, м.Харків, вул. Червоної Калини, буд.6.
З матеріалів справи вбачається, що ухвала господарського суду Харківської області від 06.05.2026 про відкриття провадження у даній справі (т.1 а.с.42-44) направлялась скаржнику (відповідачу) за зареєстрованою адресою місцезнаходження юридичної особи, а саме: 61020, Харківська область, м.Харків, вул. Червоної Калини, буд.6, та була отримана відповідачем 12.05.2026, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з штрихшкодовим ідентифікатором R068093772095 (т.1 а.с.46).
Отже, за наведених обставин, доводи апелянта щодо порушення місцевим господарським судом при ухваленні оскаржуваного рішення норм процесуального права, яке полягає в тому, що судом не було вчинено всіх належних процесуальних дій щодо повідомлення відповідача про розгляд даної справи є безпідставними та такими, що спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Крім того, судова колегія зазначає, що пунктом 3 резолютивної частини вказаної ухвали від 06.05.2026 про відкриття провадження у даній справі було встановлено відповідачу, згідно статті 251 ГПК України строк 15 днів з дня вручення цієї ухвали для подання відзивів на позов.
Згідно з положеннями частини 1, 8, 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. 
Відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Пунктом 5 частини 3 статті 165 Господарського процесуального кодексу України визначено, що відзив повинен містити заперечення (за наявності) щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права.
Частина 4 статті 165 Господарського процесуального кодексу України визначає, що якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.
При цьому, частини 1 та 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначають, що судочинство в господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.
Отже, у розумінні вимог статей 120, 242 Господарського процесуального кодексу України строк на подання відзиву на позовну заяву розпочався з 13.05.2026 та становив до 27.05.2026 включно.
Проте, відповідач наданим йому процесуальним законодавством правом на подання відзиву в строк встановлений судом не скористався.
Натомість, відповідні заперечення проти позову були викладені відповідачем в апеляційній скарзі. Тобто вже після ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного рішення (т.2 а.с.112-119).
В контексті спірних правовідносин, судова колегія враховує правову позицію викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №756/1529/15-ц, в якій суд вказав, що апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції. При цьому суд апеляційної інстанції перевіряє законність рішення суду першої інстанції в межах тих обставин та подій, які мали місце під час розгляду справи судом першої інстанції.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів не приймає до уваги, та не надає правової оцінки доводам скаржника викладеним в апеляційній скарзі, які не входили до предмету розгляду судом першої інстанції.

ЄСПЛ у рішенні від 10.02.2010 у справі Серявін та інші проти України зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У справі Трофимчук проти України (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28.10.2010) ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
На переконання колегії суддів, місцевий господарський суд з достатньою повнотою дослідив усі обставини справи, надав належну оцінку представленим доказам, висновки суду не суперечать матеріалам справи, обставини, які мають значення по справі, судом установлені вірно. Порушень норм матеріального та процесуального права не встановлено.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Статтею 276 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, апелянтом не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.
За наведених обставин, апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення господарського суду Харківської області від 06.07.2026 у справі №922/1502/26 слід залишити без змін.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції керуючись положеннями статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладає витрати за подання апеляційної скарги на апелянта.
Керуючись ст.ст. 254, 269, 270, 273, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, ст. 282 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Альтернативні джерела" залишити без задоволення.
Рішення господарського суду Харківської області від 06.07.2026 у справі №922/1502/26 залишити без змін.
Повна постанова складена 31.08.2026.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Порядок і строки оскарження постанови передбачені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.В. Плахов

Суддя С.Ч. Жельне 

Суддя П.В. Тихий