КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ 

Справа №552/10444/25 
Провадження № 1-кп/552/431/26

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.08.2026  м. Полтава 

Київський районний суд м.Полтави в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 
за участі секретаря судового засідання- ОСОБА_2 
прокурора - ОСОБА_3 
потерпілого - ОСОБА_4 
обвинуваченої - ОСОБА_5 
захисника- ОСОБА_6 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Полтава кримінальне провадження №12024170430000541 від 25.03.2024 про обвинувачення 
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Водяне, Чутівського району Полтавської області, українки, громадянки України, розлученої, з повною вищою освітою, військовослужбовця військової частинии НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої та проживаючої за аресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 29.05.2023 №157 молодшого сержанта ОСОБА_5 призначено на посаду помічника начальника продовольчої служби тилу військової частини НОМЕР_1 , ВОС – 7022003.
24.03.2024 близько 08:08 в світлий час доби ОСОБА_5 , в позаслужбовий час, керуючи на законних підставах технічно справним транспортним засобом - автомобілем OPEL ASTRA, д.н.з. НОМЕР_3 , у порушення вимог п.п. 10.1, 16.6 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - Правил дорожнього руху), рухалася в крайній лівій смузі для руху по вул. Решетилівській у м. Полтаві в напрямку вул. Квітки Цісик та наближаючись до регульованого перехрестя вул. Решетилівської з вул. Петра Юрченка, перед зміною напрямку руху, виконуючи маневр повороту ліворуч на вул. Петра Юрченка, не переконалась у безпеці маневру, не дала дорогу водієві зустрічного автомобіля РУТА 25D, д.н.з. НОМЕР_4 , ОСОБА_4 , який наближався до перехрестя у крайній лівій смузі вул. Решетилівської та рухався в зустрічному напрямку, в результаті чого ОСОБА_5 створила небезпеку для руху автомобілю РУТА 25D, з яким в подальшому і допустила зіткнення.
Внаслідок проявленої злочинної необережності та порушення водієм ОСОБА_5 вимог п.п. 10.1, 16.6 Правил дорожнього руху, ОСОБА_4 згідно висновку експерта судово-медичної експертизи № 405 від 24.06.2024, отримав тілесні ушкодження у вигляді: черепно-мозкової травми, забій головного мозку середнього ступеня з переломом кісток черепу та кісток лицевого скелету, гематом голови, які могли утворитись від дії тупих обмежених предметів, якими могли бути виступаючі частини салону автомобіля; різані рани лобу та лівого вуха, які могли утворитись від дії умовно гострого предмету, яким міг бути і осип скла автомобіля, які могли утворитися в строк і за обставин вказаних в постанові та представленій медичній документації і які кваліфікуються, як ТЯЖКІ тілесні ушкодження по ознаці небезпеки для життя ( п.2.1.2; 2.1.3 "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу МОЗ України № 6 від 17.01.1995г.).
Причиною дорожньо-транспортної події та наслідків, що настали, згідно висновку судової автотехнічної експертизи № 140 від 21.08.2025, є порушення п.п. 10.1, 16.6 Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_5 , а саме:
10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
16.6. Повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч;
Порушення вказаних вимог Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_5 з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням вказаної дорожньо-транспортної пригоди, а ОСОБА_5 мала технічну можливість уникнути даної дорожньо-транспортної пригоди шляхом виконання вимог п.п. 10.1., 16.6. Правил дорожнього руху.
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину визнала частково, пояснивши, що це було 24.03.2024, о 08.00 год, вона виїхала завчасно на роботу, видимість була хороша, погода була сонячна, доїхавши до перехрестя, завчасно включила покажчик повороту, коли заїжджала на перехрестя, то горів зелений сигнал світлофору, вона пропустила зустрічний білий автомобіль та почала рух, назустріч їй в крайній правій смузі їхав чорний автомобіль, який почав перед світлофором приторможувати, за ним рухалася жовта маршрутка, коли побачила, що світлофор переключається на жовтий, то продовжила рух, була впевнена, що усі транспортні засоби зупинилися, так як чорний автомобіль зупинився, при цьому в першу чергу звернула увагу на пішохідний перехід біля школи, через що, можливо, відволіклася від дороги, визнає, що мала пересвідчитися, щоб пропустити жовту маршрутку, але, за її розрахунками, вона була достатня далеко, потім трапилася ДТП, сам факт ДТП не пам`ятає, для неї це було неочікувано, машину закрутило, коли все трапилося, вийшла з машини, побачила маршрутку, яка в`їхала в стовп, водій висів з вікна вниз головою, підійшла до нього, запитала чи можна його виймати та з його згоди разом із незнайомим їй чоловіком почали витягувати водія, потім викликали поліцію та швидку. Зазначила, що вину визнає частково, так як потерпілий також порушив правила дорожнього руху, оскільки він їхав з перевищенням швидкості та рухався на жовтий сигнал світлофору. Коли потерплий перебував на лікуванні, то через свого адвоката зверталась до потерпілого та до власника транспортного засобу щодо відшкодування завданої шкоди, вони сказали, що є все необхідне. Здійснила відшкодування на користь КП « за лікування потерпілого на суму 12 099,59 грн. Цивільний позов не визнає.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що 24.03.2024 він працював на маршрутному таксі, возив людей по маршруту "Південний вокзал - Автовокзал" на автомобілі РУТА, в салоні було близько 12-ти пасажирів, автомобіль перебував у справному стані, дорожнє покриття було сухе, в напрямку зупинки "11 школа" рухався на зелений сигнал світлофору в крайньому правому ряду, швидкість була приблизно 50 км/год, будь-яких транспортних засобів не було, видимість була нормальна, показувало 8 секунд, автомобіль ОСОБА_5 стояв назустріч, з включеним поворотом, їхав у правому ряду, удар прийшовся в бік автомобіля, за ним, його почало розвертати, він спробував уникнути ще зіткненьі і різко загальмував, чітко не пам`тає, пішов на стовп, відбулося зіткнення, йому потрапило в очі скло, коли об стовп почав битися, пасажир з переднього сидіння отримала тілесні ушкодження, потім перепитав у пасажирів чи всі живі, його витягували з машини, не міг дихнути, хто викликав поліцію, не знає. Цивільний позов на суму 500 000 грн. підтримує, просить задовольнити. Щодо покарання обвинуваченій ОСОБА_5 просив суд суворо її не карати.
В подальшому, в судовому засіданні 26.08.2026 потерпілий ОСОБА_4 заявив про відмову від цивільного позову, зазначив, що обвинувачена відшкодувала йому шкоду, жодних претензій матеріального та морального характеру він до неї не має, просив закрити провадження в частині розгляду цивільного позову та призначити обвинуваченій ОСОБА_5 мінімально можливе покарання.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що вона була пасажиркою маршрутки, водія ОСОБА_4 бачила, швидкість була велика, бо горів уже світлофор, водій всю дорогу розмовляв по мобільному телефону, відволікався від керування, коли зрозумів, що не встигає, пришвидшився, але вже було переключення з жовтого на червоний, залишалася 1 секунда. Водій ОСОБА_4 всю дорогу їхав дуже швидко, йому пасажири робили зауваження. Коли він звернув у стовп, був удар. Вона закривала обличчя, щоб не потрапило скло. Внаслідок цієї ДТП вона отримала тілесні ушкодження, у неї був розбитий ніс, їй робили операцію.
Безпосередньо дослідивши та перевіривши в судовому засіданні зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення доведена повністю та підтверджується наступними доказами:
-протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 24.03.2024, відповідно до якого встановлено місце вчинення ДТП, обставини справи, місцезнаходження транспортних засобів після ДТП, схема до протоколу огляду місця ДТП, фото таблиця (т.1 а.с.99-112);
- протоколом перегляду відеозапису від 02.04.2024 (т.1 а.с.123-126);
- протоколом огляду матеріалів відеозапису від 24.03.2024 (т.1 а.с.129-133);
- висновком експерта №405 від 27.05.2024 року, яким встановлені тілесні ушкодження, отримані потерпілим ОСОБА_4 , безпосередній механізм заподіяння тілесних ушкоджень( т.1 а.с.134-137);
- довідкою КП «1-а міська клінічна лікарня Полтавської міської ради» про вартість лікування (т.1 а.с.138-140);
-висновком експерта №СЕ-19/117-24/20972-ІТ від 03.12.2024 року, яким встановлене розташування ТЗ в момент зіткнення (т.1 а.с.143-146);
-висновком експерта №140 за результатами проведення судової автотехнічної експертизи від 21.08.2025 року, яким встановлені порушення водієм ОСОБА_5 вимог пунктів 10.1, 16.6 ПДР, які, з технічної точки зору знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-трансопртної пригоди, та порушення водієм ОСОБА_4 вимог пункту 12.3 ПДР, які, з технічної точки зору знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-трансопртної пригоди (т.1 а.с.147-152);
-висновком експерта №СЕ-19/117-24/20964-ФП від 03.12.2024 року з фототаблицею (т.1 а.с.175-181);
- висновком експерта №СЕ-19/117-24/14544-ФП від 16.10.2024 року з фототаблицею (т.1 а.с.184-189) та іншими матеріалами в їх сукупності, дослідженими в судовому засіданні.
Відповідно до ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Отже, аналізуючи та оцінюючи досліджені в судовому засіданні письмові докази та документи, суд вважає, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю доводиться дослідженими в судовому засіданні доказами, які є взаємопов`язаними, повністю узгоджуються між собою та в своїй сукупності є достатніми для доведення винуватості обвинуваченого.
З урахуванням викладеного, допитавши обвинувачену, потерпілого, свідка та дослідивши письмові докази, суд прийшов до переконання, що своїми діями ОСОБА_5 вчинила інкриміноване їй кримінальне правопорушення за обставин, викладених у вироку, її дії суд кваліфікує за ч.2 ст.286 КК України, оскільки своїми діями вона вчинила порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли тяжкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_4 .
Дії обвинуваченої ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.
Обираючи вид та міру покарання обвинуваченій, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого нею кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином; також положення ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не лише кару, а й виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим так і іншими особами, та згідно до положень ст. 65 КК України відповідно до якої особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченої відповідно до ст.66 КК України, є добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.
Відповідно до Постанови Пленуму ВССУ від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено, що, досліджуючи дані про особу, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле, склад сім`ї, його матеріальний стан тощо.
Обвинувачена ОСОБА_5 відповідно до інформаційної довідки раніше не судима, на обліках в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, є військовослужбовцем, розлучена, самостійно виховує доньку ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є студенткою ІІ-го курсу НУ "Полтавська політехніка імені Ю.Кондратюка" та навчається на контрактній формі навчання.
Так, згідно зі статтями 50,65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Домірність покарання за злочин є проявом справедливості як однієї з основоположних засад кримінального провадження.
Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання заст.286КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину,а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання та особу винного.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.20Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року № 14при призначенні покарання заст. 286 КК Українисуди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Призначаючи міру покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , суд враховує те, що вона раніше не судима, вчинила кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким, її вік, стан здоров`я, позитивну характеристику, визнала частково свою винуватість у своєному, враховує обставини, які пом`якшують її покарання: відшкодування шкоди, і відсутність обставин, які обтяжують її покарання, враховує те, що потерпілим ОСОБА_4 порушено вимоги ПДР, а також приймаючи до уваги думку прокурора, захисника, потерпілого, суд, з урахуванням встановлених обставин справи та особи обвинуваченої, вважає, що їй слід призначити покарання за ч.2 ст.286 КК України в межах санкції статті із звільненням ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на підставі ст.75 КК України.
У кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 і ст. 287 КК України, необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.
Питання про доцільність призначення факультативного додаткового покарання вирішується за розсудом суду з врахуванням обставин конкретної справи і з обов`язковим мотивуванням прийнятого рішення.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченій додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, суд, зважаючи на обставини та характер вчиненого кримінального правопорушення (з необережності) та на особу обвинуваченої, яка веде спосіб життя, що позитивно характеризується у суспільстві, її ставлення до вчиненого правопорушення, яке виражається в тому, що ОСОБА_5 усвідомила неправомірність своїх дій, щиро шкодує через те, що сталося, місце її роботи, приходить до висновку за можливе не призначати обвинуваченій додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Обрані обвинуваченій ОСОБА_5 вид та міра покарання, на переконання суду, відповідають не тільки тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення та обставинам справи, але і особі обвинуваченої, є обґрунтованими та будуть відповідати меті покарання.
Потерпілий ОСОБА_4 10.08.2026 надав суду заяву про відмову від цивільного позову, яку підтримав у судовому засіданні, зазначає, що обвинувачена ОСОБА_5 відшкодувала йому шкоду, жодних претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченої він не має, просив закрити провадження в частині розгляду цивільного позову.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 118 КПК України витрати на залучення експертів є процесуальними витратами.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124, п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Відповідно до ст. 119 КПК України суд, враховуючи майновий стан особи (обвинуваченого, потерпілого), за власною ініціативою або за її клопотанням має право своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати процесуальних витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату процесуальних витрат на визначений строк. Якщо оплату процесуальних витрат відстрочено або розстрочено до ухвалення судового рішення, витрати розподіляються відповідно до судового рішення. У разі зменшення розміру належних до оплати процесуальних витрат чи звільнення від їх оплати повністю або частково відповідні витрати компенсуються за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. 
Як встановлено судом, сума процесуальних витрат на залучення експертів у даному кримінальному провадженні складає 26 141,55 грн. Одночасно, суд враховує майновий стан обвинуваченої ОСОБА_5 , зокрема, розмір її заробітної плати, те, що вона самостійно виховує доньку ІНФОРМАЦІЯ_2 , донька є студенткою ІІ-го курсу НУ "Полтавська політехніка імені Ю.Кондратюка" та навчається на контрактній формі навчання, а тому вважає за необхідне звільнити обвинувачену ОСОБА_5 від оплати процесуальних витрат частково на суму 10 000 грн та стягнути з обвинуваченої ОСОБА_5 на користь держави судові витрати за проведення експертизи в розмірі 16 141,55 грн.
Запобіжний захід відносно обвинуваченої ОСОБА_5 не обирався, підстав для його обрання суд не вбачає.
Арешти на автомобіль РУТА 25D, реєстраційний номер НОМЕР_4 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5 , що належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та на автомобіль OPEL ASTRA, реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN НОМЕР_6 , що належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , скасовані, транспортні засоби повернуті власникам.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 373-376, 392, 393, 395 КПК України, суд, 

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити їй покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом 1 (одного) року не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на неї обов`язки.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки передбачені п.1, п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.
Стягнути з обвинуваченої ОСОБА_5 на користь держави судові витрати за проведення експертиз в розмірі 16 141,55 грн.

Процесуальні витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні в сумі 10 000 грн віднести на рахунок держави.

Прийняти відмову потерпілого ОСОБА_4 від цивільного позову до обвинуваченої ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди в розмірі 500 000 грн, завданої кримінальним правопорушенням.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом 30 діб з моменту його проголошення через Київський районний суд м. Полтави, а засудженим у той же строк з моменту його отримання.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1