Дата документу 06.08.2026 | Справа № 554/2040/26
| Провадження № 2-др/554/48/26

Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2026 року м. Полтава

Шевченківський районний суд міста Полтави в складі: головуючого - судді Бугрія В.М., за участю секретаря – Мазніченко М.А., розглянувши заяву адвоката Андрухова Василя Миколайовича в інтересах ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» про розподіл судових витрат по цивільній справі за позовом ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
встановив:

10.06.2026 року рішенням суду позовні вимоги ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 02.06.2025-100002542 від 02.06.2025 у розмірі 19920,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2662,40 грн. 
22.06.2026 року від представника позивача адвоката Андрухова Василя Миколайовича надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення з ОСОБА_1 (Адреса: АДРЕСА_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, код за ЄДРПОУ: 37356833 , МФО 305299 , р/р НОМЕР_2 ) судові витрати, що складаються з: витрат на правову допомогу у розмірі 6000,00 грн. 
При винесенні рішення судом не було вирішено питання про розподіл судових витрат.
Сторони в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про судове засідання.
У зв`язку з неявкою учасників розгляду справи, згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про ухвалення додаткового рішення підлягає задовольню виходячи з наступних підстав.
Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішенні від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.
Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.
Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Також, питання гонорару адвоката врегульовані в статтях 28-30 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 2017 року 09 червня 2017 року, із змінами затвердженими З`їздом адвокатів України 15 лютого 2019 року.
Згідно з частинами першою-четвертою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Доказами, які підтверджують заявлений розмір витрат, можуть бути: договір про надання правової допомоги, акт прийому-передачі документів, акт здачі-приймання виконаних робіт, протокол наданих послуг, рахунки на оплату, банківські документи про оплату послуг, тощо.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Розділом 1 Договору про надання правової допомоги від 01.04.2025 року, укладеним між адвокатським об`єднанням «ЛЕКС ВЕРІТАС», в особі керуючого партнера адвоката Моісеєнка Максима Юрійовича, та позивачем ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР», визначено, що виконавець бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, а замовник зобов`язаний оплатити замовлення у порядку та строки обумовлені сторонами.
На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивач подав:
- копію Договору про надання правничої допомоги №01/25-СЦ від 1 квітня 2025 року, укладеного між ТОВ «Споживчий центр» та Адвокатським об`єднанням «Лекс Верітас», відповідно до п. 3.1 якого вартість послуг визначається наступним чином: 6000,00 грн за один позов без врахування вартості поштових витрат та судового збору, які сплачуються замовником самостійно. Згідно з п. 4.1 договору, за домовленістю сторін, оплата правової допомоги здійснюється після винесення судом позитивного рішення за позовом (позовами);
- копію додаткової угоди №6 від 31 грудня 2025 року до договору про надання правничої допомоги №01/25-СЦ від 1 квітня 2025 року щодо продовження строку дії договору ;
- копію звіту від 18.06.2026 року про виконану роботу відповідно до договору про надання правничої допомоги №01/25-СЦ від 1 квітня 2025 року ;
- копію платіжної інструкції № СЦ00117104 від 19.06.2026 року, з якої вбачається, що позивач ТОВ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" сплатив АДВОКАТСЬКОМУ ОБ`ЄДНАННЮ "ЛЕКС ВЕРІТАС" суму у розмірі 6000,00 грн із зазначенням призначення платежу: "оплата за надання правничої допомоги згідно додаткової угоди № 1 до договору № 01/25-СЦ від 01.04.2025р.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до положень статті 28 Правил адвокатської етики (затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09.06.2017 року) необхідно дотримуватись принципу «розумного обґрунтування» розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка.
На необхідність дотримання принципу співмірності при розрахунку судових витрат неодноразово звертав увагу Верховний Суд.
Велика Палата у справі № 755/9215/15-ц наголосила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Суд звертає увагу на те, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правової допомоги (ч. 6 ст. 137 ЦПК України), проте стороною позивача обґрунтування неспімірності судових витрат суду не надано.
Суд дійшов висновку, що заявлена сума відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн є співмірною зі складністю справи, складністю та обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони та публічним інтересом до справи.
З огляду на це, враховуючи, що 10.06.2026 суд ухвалив рішення у цивільній справі № 554/2040/26, яким позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 задовольнив повністю, суд вважає за необхідне заяву представника позивача ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» про ухвалення додаткового рішення про стягнення понесених судових витрат задовольнити та ухвалити додаткове рішення.
На підставі викладеного, керуючись ст. 141, 270, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

постановив:

Заяву адвоката Андрухова Василя Миколайовича в інтересах ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» про розподіл судових витрат по цивільній справі за позовом ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити .
Стягнути з ОСОБА_1 (Адреса: АДРЕСА_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, код за ЄДРПОУ: 37356833 , МФО 305299 , р/р НОМЕР_2 ) судові витрати, що складаються з: витрат на правову допомогу у розмірі 6000,00 грн. 
Додаткове рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його ухвалення.

Суддя В.М.Бугрій