Справа №:198/70/25
Провадження №: 2/755/6449/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" липня 2026 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

Головуючого судді -  Хромової О.О.
при секретарі -   Борщенко О.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом Київського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Київський міський центр зайнятості, звернувся до Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь грошові кошти у розмірі 1 899,82 грн та судові витрати у розмірі 3 028,00 грн 
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 27 липня 2022 року ОСОБА_1 через Єдиний портал державних послуг «Дія» звернулась до Київського міського центру зайнятості із заявами про надання статусу безробітного № 22-07-0000314762-01 та про призначення виплати допомоги по безробіттю
№ 22-07-0000314762-01/2. Наказом Дніпровської районної філії Київського міського центру зайнятості від 28 липня 2022 року № НТ220728 відповідачу надано статус безробітної та призначено виплату допомоги по безробіттю. У зв`язку із відмовою відповідача від двох пропозицій з роботи, наказом Дніпровської районної філії Київського міського центру зайнятості від 16 вересня 2022 року № НТ220916,
 ОСОБА_1 з 16 вересня 2022 року припинено виплату допомоги по безробіттю.
Водночас, 21 грудня 2022 року Київським міським центром зайнятості складено акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення за № 2072, за яким встановлено, що ОСОБА_1 в період перебування на обліку в центрі зайнятості в статусі безробітної особи, одночасно з 03 вересня 2022 року перебувала з ТОВ «Ігвайт» у відносинах цивільно-правового характеру, в порядку та на умовах укладеного договору про надання послуг з адміністрування об`єкту від 03 вересня 2022 року № ВА000000704.
Наказом Дніпровського управління Київського міського центру зайнятоств від 09 січня 2023 року № НТ230109, прийнято рішення про повернення ОСОБА_1 нарахованого та виплаченого матеріального забезпечення у розмірі 1899,82 грн. 10 січня 2023 року Дніпровським управлінням Київського міського центру зайнятості надіслано на адресу відповідача лист-повідомлення № 266.5-78/23 року про необхідність повернення в добровільному порядку нарахованого та виплаченого матеріального забезпечення. Станом на день подання позовної заяви відповідач добровільно грошові кошти не повернула.
З урахуванням викладеного, просив позов задовольнити, стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 1 899,82 грн та судові витрати у розмірі 3 028,00 грн
Ухвалою Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2025 року справу передано на розгляд до Дніпровського районного суду міста Києва за підсудністю.
В порядку автоматизованого розподілу справ між суддями заяву передано на розгляд судді Хромовій О.О.
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 27 червня 2025 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, сторонам роз`яснено їх процесуальні права та встановлено процесуальні строки.
У встановлений судом строк відповідач ОСОБА_1 відзив на позов не подала. Конверт з ухвалою про відкриття провадження та копією позовної заяви з додатками, що направлявся за останньою відомою адресою місця проживання відповідача, повернувся до суду не врученим з відміткою оператора поштового зв`язку «Укрпошта» про причини повернення: «Адресат відсутній за вказною адресою».
Відповідно до пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Верховний Суд у постанові від 10 травня 2023 року у справі № 755/17944/18 сформував правовий висновок про те, що довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки.
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі
№ 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
Верховний Суд у постанові від 11 червня 2021 року у справі № 2-6236/11, провадження
№ 61-6596ск20, сформулював висновок, за яким у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернуто поштою у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.
Також 01 червня 2026 року на офіційному веб-сайті Судової влади України розміщено оголошення про розгляд Дніпровським районним судом міста Києва цивільної справи № 198/70/25 за позовом Київського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, відповідачу роз`яснено процесуальні права та встановлено процесуальні строки.
Строки для подання відзиву та відповіді на відзив закінчились, а тому відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України та частини п`ятої статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, керуючись частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем докази, суд приходить до таких висновків.
З матеріалів справи вбачається, що 27 липня 2022 року ОСОБА_1 через Єдиний портал державних послуг «Дія» подала до Дніпровської районної філії Київського міського центру зайнятості заяву про надання статусу безробітного, і якій зазначила, що через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законом доходів, у тому числі не забезпечує себе роботою самостійно. Пенсію на пільгових умовах та за вислугу років останній не призначено, як суб`єкт підприємницької діяльності не зареєстрована. Підтвердила, що відповідно до закону допомогу, компенсацію та/або надбавку по догляду за дитиною з інвалідністю, особою з інвалідністю І групи, особою похилого віку, яка за висновком медичного закладу потребує стороннього догляду або досягла 80-річного віку не отримує, грошове забезпечення як батьки-вихователі дитячих будинків сімейного типу, прийомні батьки не отримує, та грошову допомогу по догляду за особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду також не отримує.
Також 27 липня 2022 року ОСОБА_1 через Єдиний портал державних послуг «Дія» звернулась до Дніпровської районної філії Київського міського центру зайнятості із заявою про призначення виплати допомоги по безробіттю.
В матеріалах справи міститься копія персональної картки № НОМЕР_1 ОСОБА_1 .
Відповідно до Витягу з наказів про прийняті рішення по особі ОСОБА_2 , вбачається, що згідно з наказом від 28 липня 2022 року № НТ220728 останній надано статус безробітного, наказом від
28 липня 2022 року № НТ220728 відповідачу призначено допомогу по безробіттю, та наказом від 28 липня 2022 року № НТ220728 розпочато (поновлено) виплату по безробіттю відповідно до статті 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Водночас, наказом від 16 вересня 2022 року № НТ220916 відповідачу припинено виплату допомоги по безробіттю та реєстрацію безробітних, у зв`язку із відмовою від двох пропозицій підходящої роботи.
З копії акту від 21 грудня 2022 року № 2072 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», вбачається, що ОСОБА_1 в період перебування на обліку в центрі зайнятості в статусі безробітної особи, одночасно перебувала з ТОВ «Інвайт» у відносинах цивільно-правового характеру з 03 вересня 2022 року, в порядку та на умовах укладеного із товариством договору про надання послуг з адміністрування об`єкту від 03 вересня 2022 року № ВА000000704. На підставі актів надання послуг від 30 вересня 2022 року, 31 жовтня 2022 року та 30 листопада 2022 року за договором про надання послуг з адміністрування об`єкту від 03 вересня 2022 року № ВА000000704 відповідачу нараховувалась винагорода.
До акту розслідування додано документи надані ТОВ «Інвайт» для проведення звірки.
Відповідно до договору від 03 вересня 2022 року № ВА000000704 про надання послуг з адміністрування об`єкту, встановлено, що зазначений договір укладено між ТОВ «Інвайт» та ОСОБА_1 , предметом договору є надання відповідачем товариству за його усною заявкою (повідомленням) частини послуг з адміністрування та організації робіт з прибирання та загального очищення будівель. Пунктом 2.1 Договору, визначено, що загальна вартість договору складається з сумарної вартості фактично наданих послуг по підписаних сторонами актах приймання - передачі наданих послуг. 
Згідно з актом надання послуг від 30 вересня 2022 року у період з 03 вересня 2022 року по
30 вересня 2022 року ОСОБА_1 надала ТОВ «Інвайт» послуги з прибирання та загального очищення будівель на загальну вартість 260,00 грн. З копії акту надання послуг від 31 жовтня 2022 року, вбачається, що у період з 01 жовтня 2022 року по 31 жовтня 2022 року відповідач надала товариству послуги з прибирання та загального очищення будівель на загальну вартість 260,00 грн. Також відповідно до акту від 30 листопада 2022 року відповідач надала ТОВ «Інвайт» послуги з прибирання та загального очищення будівель на загальну вартість 260,00 грн.
Відповідно до довідки - розрахунку надлишково виплачених коштів матеріального забезпечення на випадок безробіття, вбачається, що ОСОБА_1 у період з 29 липня 2022 року по 15 вересня 2022 року була зареєстрована як безробітна в Дніпровській районній філії Київського міського центру зайнятості, та за період з 03 вересня 2022 року по 15 вересня 2022 року відповідач отримала допомогу по безробіттю у сумі 1 899,82 грн, що підлягає поверненню.
10 січня 2023 року позивач на адресу відповідача надіслав лист-повідомлення № 266.5-78/23 про повернення в добровільному порядку нарахованого та виплаченого матеріального забезпечення на випадок безробіття у розмірі 1 899,82 грн.
Відомості про отримання відповідачем листа-повідомлення та надання відповіді на такий лист-повідомлення в матеріалах справи відсутні.
Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» законодавство про страхування на випадок безробіття складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, Закону України «Про зайнятість населення» та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері страхування на випадок безробіття, а також міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно із статтею 2Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» страхування на випадок безробіття здійснюється за принципом, зокрема, обов`язковості страхування на випадок безробіття всіх працюючих на умовах трудового договору (контракту) та на інших підставах, передбачених законом, та можливості добровільного страхування у випадках, передбачених законом.
Частиною першою статті 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» страхуванню на випадок безробіття підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту) (крім домашніх працівників, які не беруть добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування), включаючи тих, які проходять альтернативну (невійськову) службу, цивільно-правового договору чи на інших підставах, передбачених законом, військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової служби) та інші особи, які проходять службу та отримують грошове забезпечення (далі - військовослужбовці), особи, які провадять незалежну професійну діяльність, фізичні особи - підприємці, члени фермерського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню на інших підставах.
За приписами статті 6 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття (далі - забезпечення) та соціальні послуги мають застраховані особи. Право на забезпечення та соціальні послуги відповідно до цього Закону мають також: молодь, яка закінчила або припинила навчання у закладах загальної середньої, професійної, фахової передвищої та вищої освіти, звільнилася із строкової військової або альтернативної (невійськової) служби і яка потребує сприяння у працевлаштуванні на перше робоче місце у разі реєстрації в установленому порядку відповідних осіб як безробітних; одинока мати (батько), яка (який) здійснює догляд за дитиною з інвалідністю, та один з батьків, прийомних батьків, батьків-вихователів дитячого будинку сімейного типу, усиновитель, опікун, піклувальник дитини з інвалідністю підгрупи А, які відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» мають право на призначення надбавки на догляд за дитиною у разі реєстрації в установленому порядку відповідних осіб як безробітних.
Статтею 7 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» визначено, що видом забезпечення, серед іншого, є допомога по безробіттю.
Відповідно до статті 1Закону України «Про зайнятість населення» безробіття - соціально-економічне явище, за якого частина осіб не має змоги реалізувати своє право на працю та отримання заробітної плати (винагороди) як джерела існування; безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.
Відповідно до статті 43Закону України «Про зайнятість населення» статусу безробітного, серед іншого, може набути: особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи; особа з інвалідністю, яка не досягла встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійного віку та отримує пенсію по інвалідності або соціальну допомогу відповідно до Законів України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» та «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю». 
Відповідно до пункту 2 частини першої статті44 Закону України «Про зайнятість населення» зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та цього Закону.
Згідно із частиною першою статті 22Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менше ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до пункту 18 частини другої статті 22Закону України «Про зайнятість населення» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, його територіальні органи відповідно до покладених на них завдань проводить розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади у сфері соціальної політики, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійним фондом України. Таке розслідування здійснюється шляхом звіряння відомостей, поданих особою під час реєстрації, та/або даних, зазначених у документах страхувальника, з базою даних центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, реєстром застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також шляхом інформаційного обміну з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері захисту державного кордону та охорони суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні, щодо знаходження за межами України осіб, які перебувають у статусі зареєстрованого безробітного або які бажають отримати статус зареєстрованого безробітного. У разі потреби розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення здійснюється шляхом проведення виїзних планових та позапланових перевірок страхувальників
Згідно із частиною четвертою статтею 23 Закону України «Про зайнятість населення» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики, під час здійснення верифікації та моніторингу державних виплат безоплатно отримує відомості з Єдиної інформаційно-аналітичної системи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, в електронній формі на підставі договорів про обмін інформацією.
Відповідно до пунктів 2, 3 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого спільним Наказом Міністерства праці та соціальної політики України та Державної податкової адміністрації України 13 лютого 2009 року
№ 60/62, Постановою правління Пенсійного фонду України 13 лютого 2009 року № 7-1, розслідування згідно із цим Порядком здійснюється шляхом проведення перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою до державної служби зайнятості під час її реєстрації та протягом періоду її перебування на обліку як безробітної. Перевірка проводиться районними, міськрайонними, міськими та районними у містах центрами зайнятості, на які покладено виконання функцій робочих органів виконавчої дирекції Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, за місцем реєстрації роботодавця як платника внесків на загальнообов`язкове соціальне страхування на випадок безробіття.
Відповідно до частини першої статті 4Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти та поєднують навчання з роботою.
Згідно із пунктом 9 частини першої статті 45Закону України «Про зайнятість населення» реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі встановлення факту виконання безробітним оплачуваної роботи (надання послуг), крім виконання оплачуваних робіт під час проходження зареєстрованим безробітним виробничого навчання та виробничої практики на підприємстві, в установі, організації, індивідуального навчання на робочому місці (на виробництві) або стажування, участі у громадських роботах або інших роботах тимчасового характеру, виконання оплачуваної роботи, пов`язаної з організацією підготовки та проведення виборів Президента України, народних депутатів України, місцевих виборів.
Відповідно до частини другої статті 36Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.
Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг (частина третя статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»).
За приписами пункту 6 Порядку № 60/62 у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих, така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг.
Положеннями частини першої статті 34Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» визначено право Фонду, серед іншого: користуватися в установленому порядку відомостями Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, необхідними для забезпечення виконання покладених на нього функцій; стягувати відповідно до закону кошти Фонду, виплачені особам, зареєстрованим як безробітні, у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття та витрачені на надання соціальних послуг безробітним у разі встановлення факту їх отримання на підставі недостовірних відомостей, поданих особою.
Відповідно до частини першої статті 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застрахованим особам, зазначеним у частині першій статті 22 цього Закону розмір допомоги по безробіттю визначається у відсотках до їх середньої заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого Кабінетом Міністрів України, залежно від страхового стажу, але не менше ніж мінімальний розмір допомоги по безробіттю, встановлений правлінням Фонду.
У середньомісячну заробітну плату (дохід) для обчислення допомоги по безробіттю включаються всі види виплат, на які нараховувалися страхові внески, які підтверджуються даними Єдиного державного реєстру застрахованих осіб Пенсійного фонду України (частина п`ята статті 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»).
Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно зі статтею 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача (пункт 1 частини першої статті 1215 ЦК України).
Згідно із статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_1 під час перебування на обліку в Київському міському центрі занятості в статусі безробітної особи та отриманні відповідних виплат, з 03 вересня 2022 року належала до категорії зайнятого населення, а тому своїми діями порушила умови Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», що призвело до надлишкової виплати їй коштів матеріального забезпечення на випадок безробіття у розмірі 1 899,82 грн.
Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач знайшли підтвердження під час судового розгляду справи, заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до платіжної інструкції від 24 січня 2025 року № 258 позивачем сплачено судовий збір у сумі 3 028,00 грн.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку із задоволенням позовних вимог з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 028,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», Законом України «Про зайнятість населення», статтями 1166, 1212, 1215 ЦК України, статтями 4, 5, 12, 13, 49 , 76, 81, 89, 141, 259, 263-265, 274, 279, 353 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов Київського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на Київського міського центру зайнятості грошові кошти у розмірі 1 899,82 грн (одна тисяча вісімсот дев`яносто дев`ять гривень 82 копійки).
Стягнути з ОСОБА_1 на Київського міського центру зайнятості судовий збір в розмірі 3 028,00 грн (три тисячі двадцять вісім гривень 00 копійок).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Позивач -Київський міський центр зайнятості, ідентифікаційний код юридичної особи за ЄДРПОУ 03491091, адреса місцезнаходження: вул. Жилянська, буд. 47-Б, м. Київ, 01033.
Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 , адреса останнього відомого місця проживання: АДРЕСА_1 .
Повне рішення суду виготовлено 17 липня 2026 року. 

Суддя          О.О. Хромова