ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА

справа № 753/2443/26
провадження № 2/753/6196/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(ЗАОЧНЕ)

21 липня 2026 року Дарницький районний суд м. Києва в складі: 
головуючого судді - Лужецької О.Р.,
при секретарі - Григораш Н.М.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості 
ВСТАНОВИВ:
Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські електромережі» (далі - позивач) звернулось до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до  ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення заборгованості. 
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач є споживачем електричної енергії, яку постачає позивач за адресою: АДРЕСА_1 . 14.11.2024 р. уповноваженими представниками ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» за вказаною адресою відповідача зафіксовано порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 року № 312 (далі - Правила) - самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електромережі, що не є власністю ОСР, після відключення 09.05.2024, без порушення схеми обліку. Вартість електроенергії не облікованої внаслідок порушення споживачем Правил складає 38 744,56 грн. Станом на 01.11.2025 заборгованість за не обліковану електричну енергію відповідачем не сплачена та складає 38 744,56 грн., у зв`язку із чим позивач був змушений звернутися з відповідним позовом до суду та просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 38 744,56 грн., та судові витрати.
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 25.03.2026 р. відкрито провадження у даній справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
В судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов просив задовольнити, не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, заяви про відкладення розгляду справи не надав, причини неявки не повідомив. У відповідності до ст.ст.174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм процесуальним правом та у встановлений судом строк не подав відзиву на позовну заяву.
Відповідно до ч.ч.7,8 ст.128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Таким чином, відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
07.03.2018 року між ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» та ОСОБА_1 укладено договір №14083607706 про користування електричною енергією, відповідно до умов якого енергопостачальник ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» зобов`язався надійно постачати електричну енергію на об`єкт споживача ОСОБА_1 - квартири за адресою:АДРЕСА_1 , яка належить йому на праві власності, у необхідних йому, з гарантованим рівнем надійності, безпеки і якості, а споживач зобов`язується оплачувати спожиту електричну енергію за тарифами, встановленими НКРЕКП, у терміни передбачені цим договором (а.с.14).
Згідно з п.18 Договору, споживач несе відповідальність, зокрема, за порушення Правил користування електричною енергією, розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електромережі споживання електричної енергії без засобів обліку.
Встановлено, що відповідач  ОСОБА_1 є власником квартири, що розташована за адресою:АДРЕСА_1 ,що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.17). 
Таким чином, відповідач є споживачем житлово-комунальних послуг, зокрема, послуг з постачання електричної енергії, які надаються позивачем за вказаною адресою.
Статтею 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» визначено, що постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу.
Відповідно до ч. 1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
У постанові ВСУ від 16.05.2011 року (№3-38гс11) вказано, що вирішуючи спори, пов`язані з постачанням і використанням електричної енергії, судам слід врахувати те, що дія Правил користування електричною енергією, поширюється на осіб, які використовують електричну енергію на підставі договору, так і на тих осіб, які в порушення цих Правил споживають електричну енергію в позадоговірному порядку внаслідок самовільного підключення до електромереж.
Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 30 жовтня 2013 року у справі за № 6-59цс13; висновки Верховного Суду/Касаційного цивільного суду у постанові від 10 грудня 2018 року у справі за № 638/11034/15)
Крім того, відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» відповідач є споживачем комунальних послуг.
Даним Законом передбачено, що під договором слід розуміти усну чи письмову угоду між споживачем та виконавцем послуг. Цей Закон також передбачає оформлення письмової угоди через посередництво квитанцій та інших розрахункових документів.
Згідно з п.1.1.1. Правил роздрібного ринку електричної енергії затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 року № 312 (далі - Правила, ПРРЕЕ), ці Правила регулюють взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, визначеними цими Правилами.
Згідно з п.5.5.5. Правил споживач електричної енергії зобов`язаний, зокрема, користуватися електричною енергією виключно на підставі договору (договорів); сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; за умови неповної оплати за спожиту електричну енергію припинити власне електроспоживання відповідно до умов договору; здійснювати оплату рахунків, виставлених на підставі актів про порушення цих Правил та умов договору.
Відповідно до п. 8.2.4. Правил, у разі виявлення представниками оператора системи пошкоджень чи зриву пломб та/або індикаторів, установлених у місцях, указаних в акті про пломбування, або пошкоджень відбитків тавр на цих пломбах, пошкодження розрахункових засобів вимірювальної техніки, явних ознак втручання в параметри розрахункових засобів вимірювальної техніки з метою зміни їх показів, самовільних підключень до електричних мереж розрахунок обсягу електричної енергії, який підлягає оплаті, здійснюється відповідно до порядку, визначеного главою 8.4 цього розділу.
Відповідно до п. 8.2.5 Правил, у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником оператора системи, від якого споживач одержує електричну енергію, порушень цих Правил, у тому числі фактів безоблікового споживання електричної енергії, на місці виявлення порушення у присутності споживача (представника споживача) або іншої особи, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки, оформлюється акт про порушення згідно з формою, наведеною в додатку 9 до цих Правил.
Пунктом 8.2.6. Правил визначено, що на підставі акта про порушення уповноваженими представниками оператора системи під час засідань комісії з розгляду актів про порушення визначаються обсяг необлікованої електричної енергії та сума завданих споживачем збитків.
Відповідно до п. 8.4.2 Правил, визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії здійснюється оператором системи на підставі акта про порушення, складеного у порядку, визначеному цими Правилами, у разі виявлення таких порушень: 5) самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі без порушення схеми обліку.
14.11.2024 року за адресою відповідача - АДРЕСА_1 , представниками ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» було зафіксовано порушення п.5.5.5.ПРРЕЕ, що відповідає порушенню п.8.4.2. ПРРЕЕ, а саме: самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електромережі, що не є власністю ОСР, після відключення 09.05.2024, без порушення схеми обліку. На підставі виявленого порушення було складено акт про порушення № 24591 від 14.11.2024 (а.с.20).
15.01.2025 року відбулося засідання комісії по розгляду акта про порушення № 24591 від 14.11.2024. Згідно протоколу засідання, комісією було вирішено: нарахування провести згідно з п.8.4.11 та за формулою №5 визначеного главою 8.4. розділу VІІІ Правил роздрібного ринку електроенергії. Період нарахування з 14.05.2024 по 11.11.2024 (а.с.24).
Відповідно до наданого позивачем розрахунку, вартість електричної енергії не облікованої внаслідок порушення споживачем ПРРЕЕ за актом № 24591 від 14.11.2024, складає 38 744,56 грн. (а.с.25).
Будь-яких доказів на спростування наданих позивачем розрахунків заборгованості відповідач суду не надав.
В матеріалах справи міститься лист позивача від 17.01.2025 р., адресований відповідачу щодо сплати вартості не облікованої електричної енергії, однак докази сплати вказаної заборгованості відсутні.
Судом встановлено, що заборгованість за вказаним актом про порушення, відповідачем не сплачена та складає 38 744,56 грн.
Пунктом 8.2.7 Правил у разі незгоди споживача з фактом безоблікового споживання електричної енергії та відмови від сплати вартості необлікованої електричної енергії оператор системи звертається з позовом до суду для підтвердження факту безоблікового споживання електричної енергії та стягнення вартості необлікованої електричної енергії.
Спірні питання, які виникають між сторонами при складанні акта про порушення та/або визначенні обсягу та вартості необлікованої електричної енергії, вирішуються Регулятором, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики в електроенергетичному комплексі, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в галузі електроенергетики відповідно до компетенції, енергетичним омбудсменом та/або судом.
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У відповідності до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Будь-яких заперечень по суті позовних вимог Відповідачем суду не надано.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає встановленим факт порушення прав позивача, а тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за необліковану електричну енергію в розмірі 38 744,56 грн. є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.
Щодо вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов до наступного.
Як вбачається із матеріалів позову, позивач просить суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 000 грн.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом із тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу.
Згідно із ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Таким чином, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), а також документи, що свідчать про фактичне надання таких послуг.
Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення (постанова Верховного Суду від 27 липня 2021 року, справа № 671/1957/20).  
На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги до суду надано копію Договору про надання правничої допомоги №3443-ДКЕМ від 01.01.2024, укладеного між ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» та адвокатським об`єднанням «Перший радник», копію додаткової угоди №1 від 04.10.2024 до Договору про надання правничої допомоги №3443-ДКЕМ від 01.01.2024, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю щодо Сапсая О.В., копію довіреності на представництво інтересів позивача адвокатом Сапсая О.В.
Відповідно до п.1.1. Договору про надання правничої допомоги №3443-ДКЕМ від 01.01.2024, виконавець (адвокатське об`єднання «Перший радник») зобов`язується надавати клієнтові (ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі») правничу допомогу за окремим писмовим або усним дорученням останнього. 
У пункті 1.3. вказаного Договору його сторони погодили, що, зміст, обсяг, вартість послуг, номер судової справи, вмежах якої надається правнича допомога та судова інстанція відображається сторонами в Акті наданих послуг.
Додатковою угодою №1 від 04.10.2024 до Договору про надання правничої допомоги №3443-ДКЕМ від 01.01.2024 визначено ціну цього Договору - 2 040 000 грн.,у тому числі ПДВ 20% - 340 000 грн.
Однак, акти наданих послуг, акти виконаних робіт, акти приймання-передачі наданих послуг у матерілах справи відсутні, що унеможливлює визначення розміру витрат на правничу допомогу судом з метою розподілу. При цьому слід ураховувати, що наведений в договорі про надання правничої допомоги №3443-ДКЕМ від 01.01.2024 перелік послуг (види правничої допомоги) і Додаткова угода №1 до Договору, якою визначео ціну цього Договору, не є доказом щодо обсягу фактично наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості.
Крім того, слід зазначити, що в матерілах справи відсутнй детальний опис робіт, виконаних адвокатом.
Згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21, подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. 
Суд враховує, що позивач не надав відповідно до ч.ч. 2-3 ст. 137 ЦПК України відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості (акти наданих послуг, акти виконаних робіт, детальний опис робіт, виконаних адвокатом тощо) що є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.
За таких обставин, суд, враховуючи вказані норми права, оцінивши належні та допустимі докази, подані сторонами, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов висновку про те, що представником позивача належним чином не обґрунтовано і не доведено перелік (обсяг) та вартість наданих ним як адвокатом послуг та витрат, понесених на виконання Договору про надання правничої допомоги №3443-ДКЕМ від 01.01.2024.
Близькі за змістом висновки сформульовані у постанові Верховного Суду від 27 липня 2021 року, справа № 671/1957/20.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 16, 526, 611 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 141, 265, 268, 279, Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
В И Р І Ш И В :
Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Стягнути із  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,) на користь Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» (код ЄДРПОУ 41946011, місцезнаходження: м. Київ, вул. Новокостянтинівська, 20) заборгованість у розмірі 38 744,56 грн., судові витрати по справі у вигляді судового збору в сумі 3 328 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. 
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. 

СУДДЯ О.Р. ЛУЖЕЦЬКА