СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2026 року м. Харків Справа № 905/212/26 

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Стойка О.В., суддя Мартюхіна Н.О. , суддя Попков Д.О.

за участю секретаря судового засідання Семченко Ю.О.
та представників учасників справи:
від Позивача– Шевченко І.В.; від інших учасників справи –не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “АГРОФІРМА АГРОТІС”, Донецька обл., Покровський район, сел. Удачне на додаткове рішення Господарського суду Донецької області від 23.07.2026 у справі № 905/212/26
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “АГРОФІРМА АГРОТІС”, Донецька обл., Покровський район, сел. Удачне
до Держави – Російська Федерація в особі Генеральної прокуратури Російської Федерація, Російська Федерація, м. Москва
про стягнення 1.558.170.924,86 грн. майнової шкоди, -
ВСТАНОВИВ:
У квітні 2026року Товариство з обмеженою відповідальністю “АГРОФІРМА АГРОТІС”, Донецька обл., Покровський район, сел. Удачне (далі - Позивач) звернулося до господарського суду Донецької області з позовом до Російської Федерації в особі Генеральної прокуратури Російської Федерація, Російська Федерація, м. Москва (далі – Відповідач ) про стягнення 1.558.170.924,86 грн. майнової шкоди.
Рішенням Господарського суду Донецької області від 16.06.2026 по справі № 905/212/26 позовні вимоги задоволено, стягнуто з Відповідача на користь Позивача збитки від втрати майна та упущеної вигоди у сумі 1.558.170.924,86 грн та стягнуто з Відповідача до Державного бюджету України 931.840,00 грн судового збору.
До суду першої інстанції 02.07.2026 від Позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення з Відповідача на користь Позивача суми витрат, пов`язаних із вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (на проведення незалежної оцінки збитків) у розмірі 554550,00 грн. та витрат на правничу допомогу в розмірі 745080,00 грн. 
Додатковим рішенням Господарського суду Донецької області від 23.07.2026 у справі №905/212/26 заяву Позивача про ухвалення додаткового рішення у справі – задоволено частково; стягнуто з держави Відповідача на користь Позивача витрати на проведення незалежної оцінки збитків у розмірі 554550,00 грн. (п`ятсот п`ятдесят чотири тисячі п`ятсот п`ятдесят гривень), в іншій частині вимог відмовлено.
Позивач, не погодившись з додатковим рішенням в частині відмови, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати додаткове рішення Господарського суду Донецької області від 23 липня 2026 року в справі № 905/212/26 у частині відмови у стягненні 745 080 (сімсот сорок п`ять тисяч вісімдесят) гривень 00 копійок витрат на професійну правничу допомогу та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з Відповідача на свою користь 745 080 (сімсот сорок п`ять тисяч вісімдесят) гривень 00 копійок витрат на професійну правничу допомогу.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги Позивач зазначав, зокрема, наступне:
-відмовляючи у повному обсязі у стягненні витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції не встановив, що будь-яка конкретна робота з детального опису не виконувалася, не була потрібною або не стосувалася справи, адже їх виконання суд мав змогу перевірити безпосередньо за процесуальними документами та відомостями електронної справи № 905/212/26, які перебувають у розпорядженні суду;
- висновки суду про те, що сторони договору «легітимізували акт приймання-передачі як допустимий доказ підтвердження виконання договору», не може замінювати встановлені процесуальним законом правила належності, допустимості та оцінки інших доказів, ігноруючи інші докази фактичної роботи адвоката;
- ухвалюючи оскаржуване рішення, суд, фактично надав акту наперед установлену силу, за відсутності якого визнав недоведеним увесь обсяг правничої допомоги, не перевіривши при цьому їх обсяг, реальність надання таких послуг та пов`язаність з предметом спору.
Також, скаржник просив визнати винятковими обставини неподання до суду першої інстанції акта надання послуг №235 від 24 липня 2026 року та прийняти цей акт як додатковий доказ.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 03.08.2026 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Позивача на додаткове рішення господарського суду Донецької області від 23.07.2026 року у справі №905/212/26, справу призначено до розгляду на 07.09.2026 об 11:15.
Означеною ухвалою Відповідачу запропоновано надати свої міркування щодо поданого скаржником клопотання про долучення доказів доданих до цієї апеляційної скарги в строк до 17.08.2026 та встановлено сторонам строк на подання відзиву на апеляційну скаргу, відповідних заяв, клопотань та заперечень в межах даної справи.
Відзиву або заперечень на виконання вказаної ухвали від Відповідача не надходило.
У судовому засіданні 07.09.2026 Позивач підтримував доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити. 
Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, були повідомленими про час та місце розгляду справи, у зв`язку з чим колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду справи за їх відсутності, оскільки вони не скористалися своїм правом участі у суді апеляційної інстанції.
Ухвалою судової колегії, занесеної до протоколу судового засідання від 07.09.2026, відмовлено у задоволенні клопотання Позивача про долучення до матеріалів справи акта надання послуг №235 від 24.07.2026 року на підставі ч.3 ст.269 ГПК України, з урахуванням того, що цей доказ взагалі складений після прийняття судом оскаржуваного рішення, що виключає можливість його врахування при перегляді законності та обґрунтованості додаткового рішення на момент його прийняття.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Дослідивши матеріали справи у відповідній частині, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.
Відповідно до частин 1, 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Частиною 1 статті 124 Господарського процесуального кодексу України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Згідно із частинами 1-3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно усталеної практики Верховного Суду право сторони, яка має намір отримати за результатами розгляду спору по суті відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони, виходячи з положень статей 124, 129 Господарського процесуального кодексу України, кореспондується з її обов`язками: по-перше, зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла або очікує понести у зв`язку із розглядом справи у першій заяві по суті спору; по-друге, заявити про це до закінчення судових дебатів у справі; по-третє, подати до суду докази на підтвердження розміру таких витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду (постанова Верховного Суду від 19.07.2021 у справі №910/16803/19, від 06.12.2023 у справі №905/493/22, від 01.11.2023 у справі №911/1340/22, від 16.10.2024 у cправі №910/2053/20).
Так, у відповідності зі статтею 124 Господарського процесуального кодексу України у позовній заяві представником Позивача було наведено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести в зв`язку з розглядом справи (745080,00 грн. на професійну правничу допомогу та 554550,00 грн витрат, пов`язаних із вчинення інших процесуальних дій необхідних для розгляду справи або підготовки її до розгляду (на проведення незалежної оцінки збитків) та зазначено, що докази витрат будуть подані у термін, передбачений частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Після прийняття у даній справі 16.06.2026 рішення Господарським судом Донецької області, представник Позивача 02.07.2026 подав заяву про ухвалення додаткового рішення з документами на підтвердження розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції на суму 745080,00 грн. на професійну правничу допомогу та 554550,00 грн витрат, пов`язаних із вчинення інших процесуальних дій необхідних для розгляду справи або підготовки її до розгляду (на проведення незалежної оцінки збитків.
На підтвердження понесених судових витрат позивач надав: договір №03/07-01 на проведення незалежної оцінки від 03.07.2025, калькуляція вартості робіт від 03.07.2025 з доказами скріплення електронними підписами та печатками, додаткова угода №1 до Договору №03/07-01 від 03.07.2025 з доказами скріплення електронними підписами та печатками, акт приймання-передачі робіт з незалежної оцінки від 10.12.2025 з доказами скріплення електронними підписами та печатками, платіжні інструкції №247 від 10.07.2025 та №427 від 22.12.2025, договір про надання юридичних послуг №134/24 від 12.12.2024 з доказами скріплення електронними підписами та печатками, Договір про надання правничої допомоги від 16.01.2025, платіжна інструкція №440 від 16.12.2024, детальний опис послуг, наданих адвокатом у рамах договору про надання правничої допомоги. 
Оцінивши надані Позивачем докази на підтвердження понесених ним витрат, місцевий господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення означеної заяви, стягнувши з Відповідача на користь Позивача витрати на проведення незалежної оцінки збитків у розмірі 554550,00 грн та відмовив у задоволенні у стягненні витрат на на професійну правничу допомогу у розмірі 745080,00 грн за мотивами неподання належних доказів на підтвердження понесення Позивачем таких витрат.
Зокрема, суд першої інстанції, дослідивши зміст договору на правничу допомогу та встановивши відсутність акту приймання-передачі наданих послуг, обов`язковість підписання якого визначена сторонами у п.2.3. Договору, - дійшов висновку про відмову у задоволенні вимог Позивача в цій частині.
Предметом апеляційного оскарження є висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви Позивача про стягнення з Відповідача на його користь витрат на правничу допомогу у розмірі 745080,00 грн. В іншій частині, додаткове рішення суду не оскаржується, отже не переглядається судовою колегією.
За узагальненими доводами апеляційної скарги Позивач вважав, що суд першої інстанції не повинен був відмовляти у стягненні витрат на професійну правничу допомогу тільки з підстав відсутності акта приймання-передачі послуг, а повинен був дослідити усі надані докази у їх сукупності та оцінити реальність виконаних адвокатом послуг та їх обсяг.
Судова колегія вважає висновки суду першої інстанції в оскаржуваній частині додаткового рішення обґрунтованими, а доводи апеляційної скарги такими, що не знайшли свого підтвердження з огляду на наступне.
Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Згідно з частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.
Згідно з частиною 1 статті 58 Господарського процесуального кодексу України представником у суді може бути адвокат або законний представник.
Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Як вбачається з матеріалів справи, 16.01.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Армада» (замовник) та адвокатом Бумба Орестом Андрійовичем (адвокат) на підставі Договору про надання юридичних послуг №134/24 від 12 грудня 2024 укладено договір про надання правничої допомоги.
Відповідно до п.1.1. Договору адвокат зобов`язується здійснювати представництво клієнта, захищати його права і законні інтереси, надавати усі види правничої допомоги, в обсязі та на умовах, встановлених у цьому Договорі та додаткових угодах до нього, - а замовник зобов`язаний оплатити всі види правничої допомоги адвоката та фактичні витрати, необхідні для виконання цього Договору.
Адвокат зобов`язується здійснювати підготовку позову та представлення інтересів клієнта під час судового процесу в Господарському суді Донецької області за позовом клієнта до держави Російська Федерація про стягнення суми завданих у зв`язку із російською збройною агресією на території України збитків (п.1.1.1.Договору).
У п.2.3 Договору сторони погодили, що на підтвердження факту надання адвокатом клієнту правничої допомоги відповідно до умов цього Договору адвокатом та замовником підписується Акт приймання-передачі наданих послуг.
Розмір гонорару адвокату за надання клієнту професійної правничої допомоги за цим договором та інші умови цього договору, які є конфіденційними, визначені та погоджені сторонами у додатку №1 до цього Договору (п.4.1. Договору).
В якості додатку до заяви про ухвалення додаткового рішення позивачем долучено платіжну інструкцію №440, згідно якої ТОВ «Агрофірма «Агротіс» сплачено на рахунок Юридичної компанії Армада ТОВ 745080,00 грн з призначенням платежу «сплата за комплексний юридичний супровід процедури фіксації збитків, зг-но рах.№366 від 12.12.2024р. по договору №134/24 від 12.12.2024р. у т.ч. ПДВ 124180,00 грн». 
Як вірно зазначив суд першої інстанції, при відповідному розподілі судових витрат суд повинен оцінювати реальність понесення адвокатських витрат та розумність їхнього розміру виключно за підтвердженими стороною даними про отримані і прийняті нею послуги.
Оскільки умовами наданого заявником Договору чітко передбачено, що обсяг та вартість наданої адвокатом правничої допомоги має підтверджуватись підписаним сторонами актом, тому саме такий акт є належним та допустимим доказом, який підтверджує надання й прийняття послуг за цим Договором, що є підставою до покладення на іншу сторону відшкодування їх вартості.
Саме такий алгоритм підтвердження обраний сторонами - Товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Армада» (яка діє в інтересах Позивача) та адвокатом Бумба Орестом Андрійовичем - на підтвердження надання юридичних послуг в межах даної справи.
Однак, Позивач не подав до суду відповідний акт приймання-передачі наданих послуг по Договору на заявлену суму.
Не містять матеріали справи й доказів на підтвердження направлення складеного Адвокатським об`єднанням акту приймання-передачі наданих послуг по Договору Позивачу в справі.
За таких обставин судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що лише надання внутрішніх документів адвоката - детальний опис послуг, наданих адвокатом у рамах договору про надання правничої допомоги - не підтверджує факту отримання Позивачем відповідних послуг та понесення ним витрат саме на вказану в ньому суму, а тому посилання скаржника на необхідність дослідження судом усіх вчинених ним протягом справи дій, пов`язаних з розглядом справи - є безпідставним.
За відсутності в матеріалах справи підписаного акту суд позбавлений можливості встановити, чи дійсно заявлені Позивачем витрати понесені внаслідок отримання відповідної правової допомоги за Договором.
За таких обставин, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів понесення позивачем судових витрат на правову допомогу в розмірі 745 080,00грн, висновки суду першої інстанції з приводу чого є обґрунтованими.
Разом з тим, за змістом ч.8 ст.129 ГПК України, докази розміру судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву; у разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Встановлено, що рішення господарського суду ухвалено 16.06.2026 року, а докази понесених Позивачем витрат на правову допомогу та проведену експертизу подані зі значним перебігом встановленого п`ятиденного строку - 01.07.2026 року та без клопотання про поновлення такого строку.
При цьому, Позивач помилково, всупереч вимогам ч.5 ст.240 ГПК України ототожнив день ухвалення рішення з днем виготовлення повного тексту рішення, а суд першої інстанції на таке порушення уваги не звернув, вважаючи подання доказів своєчасним.
Вирішуючи питання щодо наявності підстав до залишення заяви Позивача щодо надання доказів понесених судових витрат, судова колегія виходить з принципу заборони повороту до гіршого (non reformatio in peius) , за змістом якого суд під час перегляду рішення за скаргою особи не може погіршити її становище порівняно з тим, яке вона вже мала за цим рішенням. 
Оскільки судом за однією й тією ж заявою прийняті не тільки докази понесених витрат на правову допомогу, а й на проведення експертизи, останні витрати відшкодовані судом за рахунок відповідача та рішення в цій частині заявником не оскаржується - скасування рішення в повній частині та залишення відповідної заяви без розгляду через пропущення строку подання доказів спричинило б погіршення стану Позивача, якій він мав до подання апеляційної скарги.
За таких обставин судова колегія залишає поза увагою питання дотримання заявником строку на подання доказів понесених судових витрат відповідно до ч.8 ст.129 ГК України та переглядає висновок суду першої інстанції щодо відмови у відшкодуванні витрат на правову допомогу, визнаючи його обґрунтованим за вищенаведених підстав.
З урахуванням наведеного додаткове рішення господарського суду Донецької області від 23.07.2026 у справі №905/212/26 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга – без задоволення.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “АГРОФІРМА АГРОТІС”, Донецька обл., Покровський район, сел. Удачне на додаткове рішення Господарського суду Донецької області від 23.07.2026 у справі № 905/212/26 - залишити без задоволення.
Додаткове рішення господарського суду Донецької області від 23.07.2026 у справі № 905/212/26 – залишити без змін.
Постанову може бути оскаржено до Верховного Суду у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення судового рішення або складання повного судового рішення.
Повний текст постанови підписано 14.09.2026.

Головуючий суддя О.В. Стойка

Суддя Н.О. Мартюхіна 

Суддя Д.О. Попков