ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

06 серпня 2026 року
м. Київ

справа № 194/559/25
провадження № 61-3524св26

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сердюка В. В.,

учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - орган опіки та піклування Тернівської міської ради Дніпропетровської області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на заочне рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2025 року у складі судді Корягіна В. О. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 17 лютого 2026 року у складі колегії суддів: Никифоряка Л. П., Гапонова А. В., Космачевської Т. В.,
Короткий зміст позовних вимог
1. У квітні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - орган опіки та піклування Тернівської міської ради Дніпропетровської області, про позбавлення батьківських прав.
2. Позов обґрунтовано тим, що перебуваючи у шлюбі з відповідачем народила дітей: доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та доньку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . 
3. Зараз, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 є неповнолітніми, їх батьком є відповідач. 
4. Шлюб між нею та відповідачем було розірвано. 
5. Діти проживають разом з матір`ю. Відповідач разом з дітьми не проживає. Відповідач після розірвання шлюбу взагалі не спілкується з дітьми, не сплачує аліменти на їх утримання, участі в житті та вихованні дітей не приймає, свідомо нехтуючи своїми батьківськими обов`язками. 
6. Вказувала, що батько дітей не цікавиться ні їх станом здоров`я, ні навчанням, ні життям в цілому. Відповідач, як батько, зовсім не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, не піклується про них, не забезпечує їх потреби та такий рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, свідомо ухиляється від сплати аліментів на утримання дітей. 
7. Зазначала, що спромоглася створити для дітей належні умови проживання в квартирі, життям та здоров`ям дітей переймається лише вона. 
8. Враховуючи викладене просила суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно його неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій
9. Заочним рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2025 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 17 лютого 2026 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.
10. Суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив із того, що позивачкою не надано доказів, які б давали підстави для застосування такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
11. У березні 2026 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 .
12. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 20 березня 2026 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу і надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
13. У касаційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та задовольнити позовні вимоги.
14. Підставою касаційного оскарження заявниця зазначає:
застосування норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 19 серпня 2021 року в справі № 175/3922/19, від 08 грудня 2021 року в справі № 311/563/20, від 23 травня 2022 року в справі № 752/26176/18 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України);
суд не дослідив зібрані в справі докази (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
15. Касаційна скарга мотивована тим, що судами не враховано, що відповідач, являючись батьком, не виконує батьківського обов`язку щодо піклування про здоров`я дітей, духовний та моральний розвиток, не цікавиться життям дітей, не спілкується із ними.
16. Суди не врахували обставини свідомого нехтування відповідачем без поважних причин своїми батьківськими обов`язками, передбаченими статтею 150 СК України, оскільки за власною ініціативою самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дітей.
Відзиву на касаційну скаргу не подано
Фактичні обставини справи, встановлені судами
17.  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 04 серпня 2001року перебували у шлюбі, який було розірвано заочним рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2016року по справі № 194/1814/15-ц, яке набрало законної сили 12 березня 2016року.
18.  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками неповнолітніх ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується копіями свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 07 травня 2007року, серії НОМЕР_2 від 02 вересня 2008 року, серії НОМЕР_3 від 11 січня 2010року, серії НОМЕР_4 від 15 червня 2011року.
19. Позивачка та відповідач разом з дітьми зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією довідки № 6794 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 10 грудня 2024 року, виданої виконавчим комітетом Тернівської міської ради.
20. Згідно з копією Акта № 895 від 10 грудня 2024року, складеного комісією у складі начальника ЖРЕД та двох мешканців будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 у квартирі № 90 вказаного будинку зареєстрований, але не мешкає з 2015 року.
21. Відповідно до копії довідки № 524 від 12 грудня 2024року, виданої ОСОБА_8 комунальним закладом «Тернівський ліцей № 7 Тернівської міської ради Дніпропетровської області», копії довідки № 01-36/415 від 17 грудня 2024 року, виданої ОСОБА_9 комунальним закладом «Тернівська гімназія №6 Тернівської міської ради Дніпропетровської області», копії довідки № 01/475 від 12 грудня 2024року, виданої ОСОБА_7 . Тернівським професійним гірничим ліцеєм, копії характеристики, виданої ОСОБА_6 . Дніпровським політехнічним фаховим коледжем, батько не приймає участі у вихованні дітей, на батьківські збори не приходить та не цікавиться успіхами у навчанні, вихованням дітей займається мати.
22. На виконанні в Павлоградському відділі державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа по справі №194/457/17 від 18 жовтня 2017 року, виданого Тернівським міським судом Дніпропетровської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей. Згідно з довідкою-розрахунком головного державного виконавця № 28.29/10402 від 03 лютого 2025 року заборгованість відповідача зі сплати аліментів станом на 01 лютого 2025 року становить 241 958,84грн. З вказаної довідки-розрахунку також вбачається, що за період з квітня 2023 року по січень 2025 року включно відповідач оплати в рахунок сплати аліментів не здійснював.
23. Також постановою державного виконавця Павлоградського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 18 вересня 2023року було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_5 з примусового виконання виконавчого листа у справі № 194/265/23, виданого 10 серпня 2023 року Тернівським міським судом Дніпропетровської області, про стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дітей у розмірі 88 509,38 грн.
24. Рішенням виконавчого комітету Тернівської міської ради Дніпропетровської області № 86/0/5-25 від 19 березня 2025 року було затверджено висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Тернівської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 . У вказаному висновку зазначено, що у зв`язку з виїздом ОСОБА_2 у 2015 році на заробітки до російської федерації та створення ним фактично нової сім`ї шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 рішенням суду по справі №194/1814/15-ц було розірвано. З того часу як ОСОБА_2 пішов з родини вихованням та утриманням дітей займається лише ОСОБА_1 , яка спромоглась створити належні умови проживання в квартирі, яка була придбана в період її перебування у шлюбі з колишнім чоловіком. Враховуючи безвідповідальне ставлення ОСОБА_2 , який не бере участі в житті та вихованні дітей, не забезпечує їх матеріально, не піклується про фізичний і духовний розвиток, не цікавиться їх навчанням та здібностями ОСОБА_1 вважає за доцільне позбавити зазначеного громадянина батьківських прав відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 . В свою чергу всі зазначені діти дотримуються такої ж думки, про що надали свої письмові пояснення. Вони вважають, що якщо батько не цікавиться їх долею, не проявляє любов, захист та турботу до них, то його можливо юридично звільнити від обов`язків по їх вихованню. Доказом винної поведінки ОСОБА_2 є його небажання виконувати свій батьківський обов`язок, що проявляється у байдужості до долі дітей, відмові матеріально утримувати їх, виховувати, піклуватись про їх фізичний розвиток, здоров`я, спілкуватись, якщо не очно, то принаймні електронною поштою, через соціальні мережі, месенджери. Таке ставлення до свого обов`язку можна вважати актом свідомої поведінки громадянина, оскільки він має реальну можливість здійснювати свій батьківський обов`язок, але не вчиняє відповідних дій. Оцінивши всі зібрані по справі докази, врахувавши інтереси дітей для забезпечення стабільних та гармонійних умов їх життя, повного та всебічного розвитку, та зважаючи на те, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дітей, орган опіки та піклування виконавчого комітету Тернівської міської ради вважав за доцільне позбавити зазначеного громадянина батьківських прав відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .
Позиція Верховного Суду
25. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
26. Так, частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
27. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).
28. Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
29. Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.
Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права
30. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
31. Частинами першою та другою статті 3 Конвенції про права дитини закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
32. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини.
33. Стаття 9 Конвенції про права дитини зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
34. Відповідно до частин першої та другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини.
На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
35. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»).
36. Згідно з частиною першою статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.
37. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України свідчить, що ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (див. постанову Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 553/2563/15-ц (провадження № 61- 12305св18)).
38. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
39. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09, рішення ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13).
40. Позбавлення особи її/його батьківських прав є особливо кардинальним заходом, який позбавляє батька/матір сімейного життя з дитиною, та не відповідає меті їх возз`єднання (рішення ЄСПЛ від 30 червня 2020 року у справі «Ілля Ляпін проти росії», заява № 70879/11).
41. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
42. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).
43. У справі, яка переглядається, суди попередніх інстанцій надали правову оцінку наданим позивачкою доказам і встановили, що відсутні правові підстави для застосування такого крайнього заходу впливу щодо ОСОБА_2 як позбавлення його батьківських прав відносно дітей.
44. Суди правомірно виснували, що проживання дітей впродовж тривалого часу з одним із батьків, відсутність побачень дітей з тим із батьків, з яким не проживають, не є підставами для позбавлення останнього батьківських прав, оскільки це є крайнім заходом впливу, необхідність застосування якого потрібно довести.
45. Крім того, судами враховано, що позивачка та її представник жодного разу у судові засідання судів першої та апеляційної інстанцій не з`явились, клопотань про проведення судових засідань у режимі відеоконференції не подавали, лише просили суди розглядати справу за їх відсутності.
46. Колегія суддів відхиляє доводи заявниці щодо наявності підстав для позбавлення батьківських прав у зв`язку із наявною заборгованістю зі сплати аліментів, оскільки неоплата відповідачем аліментів на утримання дітей та наявність заборгованості з їх сплати сама по собі, без встановлення причин такої неоплати, умисної та винної поведінки відповідача, спрямованої на ухилення від виконання обов`язку щодо утримання дітей, не може бути підставою для позбавлення відповідача батьківських прав.
47. Також судами правомірно враховано, що матеріали справи не містять доказів обізнаності батька про ініційований позивачкою спір щодо позбавлення його батьківських прав й, відповідно, останній був позбавлений можливості висловити свою думку з приводу обставин, на які посилається ОСОБА_1 .
48. Доводи щодо неврахування судами висновків Верховного Суду, відхиляються колегією суддів, оскільки оскаржувані судові рішення, з урахуванням встановлених обставин, не суперечать висновкам, на які заявниця посилається в касаційній скарзі.
49. Таким чином, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
50. Вказані, а також інші доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм матеріального і процесуального права й зводяться до переоцінки судом доказів, що у силу вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.
51. Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.
52. Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 залишити без задоволення.
2. Рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 17 лютого 2026 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: Н. Ю. Сакара

О. М. Осіян

В. В. Сердюк