Справа № 686/20763/26
Провадження № 1-кп/686/2192/26 

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 серпня 2026 року м. Хмельницький 

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі: 
головуючого - судді ОСОБА_1 , 
з участю: секретаря ОСОБА_2 , 
прокурора ОСОБА_3 , 
потерпілого ОСОБА_4 , 
представника потерпілого ОСОБА_5 , 
захисника ОСОБА_6 , 
обвинуваченого ОСОБА_7 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026243000001057 від 14 травня 2026 року, щодо 
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Онацьківці Полонського району Хмельницької області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, жителя АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , виданий 24.11.2022 органом 6825, РНОКПП НОМЕР_2 , раніше не судимого, 
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, 

встановив: 

ОСОБА_7 14 травня 2026 року близько 02 год. 10 хв., перебуваючи неподалік будинку № 8 по вул. Інститутській в м. Хмельницькому, помітив автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Golf», 1999 року випуску, синього кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , номер кузова - НОМЕР_4 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 на праві власності належить ОСОБА_4 , після чого вирішив ним незаконно заволодіти. 
Тоді ж ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, попередньо переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та скориставшись цим, умисно, таємно, з метою подальшого використання для власних потреб через незачинені двері проник в салон вищевказаного транспортного засобу. 
Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_7 , перебуваючи в салоні автомобіля, не маючи права керувати чи володіти транспортним засобом, без дозволу власника та всупереч його волі, за допомогою наявного ключа, який знайшов в салоні, запустив двигун автомобіля марки «Volkswagen» моделі «Golf», д.н.з. НОМЕР_3 , встановивши таким чином контроль над транспортним засобом, після чого направився на ньому в напрямку м. Старокостянтинів, де на відрізку автодороги Т-06-12, поблизу с. Білецьке Шепетівського району Хмельницької області здійснив з`їзд з автомобільної дороги на земельну ділянку, внаслідок чого пошкодив транспортний засіб та, не маючи реальної можливості здійснити виїзд на автомобільну дорогу, залишив автомобіль, не повідомляючи власнику про його місце знаходження. 
Вищевказаними діями ОСОБА_7 умисно, незаконно заволодів автомобілем марки «Volkswagen» моделі «Golf», 1999 року випуску, синього кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , номер кузова - НОМЕР_4 , вартістю 131 545 грн. 45 коп., та спричинив потерпілому ОСОБА_4 майнової шкоди на суму 25 289 грн. 
За незаконне заволодіння транспортним засобом ОСОБА_7 підлягає кримінальній відповідальності за ч. 1 ст. 289 КК України. 
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся та показав, що дійсно він 14 травня 2026 року близько 02 год. 10 хв., перебуваючи неподалік будинку № 8 по вул. Інститутській в м. Хмельницькому, незаконно заволодів автомобілем марки «Volkswagen» моделі «Golf», синього кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , на якому направився в напрямку м. Старокостянтинів, де поблизу с. Білецьке Шепетівського району Хмельницької області здійснив з`їзд з автомобільної дороги, внаслідок чого пошкодив транспортний засіб та, не маючи реальної можливості здійснити виїзд на автомобільну дорогу, залишив автомобіль, не повідомляючи власнику про його місце знаходження.
Обмежившись в судовому засіданні за згодою учасників судового провадження в порядку ст. 349 КПК України показаннями обвинуваченого, який повністю визнав себе винним у вчиненні злочину, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо вищевказаних фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, і вважає доведеним пред`явлене підсудному обвинувачення. 
Таким чином дії ОСОБА_7 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом. 
Обвинувачений на момент вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність, будь-яким психічним захворюванням чи тимчасовим розладом психічної діяльності на той час не страждав, не страждає на такі і в теперішній час, поводиться адекватно. Тому суд визнає його осудним та відповідальним за скоєне. 
При призначенні ОСОБА_7 покарання суд враховує визначенні ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання, в тому числі: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. 
Суд враховує, що ОСОБА_7  повністю визнав свою вину, щиро розкаявся та добровільно відшкодував завдану потерпілому шкоду, що пом`якшує йому покарання, відсутні обставини, які б обтяжували покарання. Він вперше притягається до кримінальної відповідальності, є особою молодого віку, не працює, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, протягом останнього року до адміністративної відповідальності не притягався, вчинив умисний злочин, який відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії нетяжких. 
Приймаючи до уваги характер діяння і спосіб його вчинення, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують покарання та знижують ступінь небезпечності обвинуваченого для суспільства, висновок органу пробації щодо середніх ризиків вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення та його небезпеки для суспільства, в тому числі окремих осіб, суд приходить до висновку призначити ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч. 1 ст. 289 КК України, при цьому, враховуючи пом`якшуючі обставини, у мінімальному розмірі. 
Разом з тим, враховуючи особу ОСОБА_7 , який є особою не судимою, повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, добровільно відшкодував завдану потерпілому шкоду, позицію прокурора, потерпілого та висновок органу з питань пробації про можливість виправлення ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства, а також інші в сукупності обставини і їх поєднання, які пом`якшують покарання та знижують ступінь небезпечності обвинуваченого для суспільства, суд приходить до висновку у відповідності до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням та покладенням на нього передбачених ст. 76 КК України обов`язків. 
На переконання суду таке покарання та звільнення від його відбування з випробуванням буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Підстав для призначення ОСОБА_7 більш суворого виду покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 289 КК України, а саме у виді позбавлення волі, про що заявив прокурор, враховуючи характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують йому покарання та відсутність обставини, які б обтяжували покарання, суд не вбачає. 
Поряд з цим суд враховує, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, має бути відповідним до скоєного, тобто необхідним та достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, а також для попередження вчинення нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами. 
У справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.09 (заява № 10249/03) ЄСПЛ зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування суспільством від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке суд вважає пропорційним тяжкості порушених суспільних інтересів, їх наслідкам з урахуванням всіх встановлених судом обставин конкретного провадження. У справі «Бакланов проти росії» від 09.06.05 та у справі «Фрізен проти росії» від 24.03.05 суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». Також у справі «Ізмалов проти росії» від 16.10.08 суд встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи». Наведені правові тези суду щодо співмірності, пропорційності та індивідуалізації покарання слід визнавати одними з головних складових права на справедливий суд, закріпленого в ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод». 
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 до обвинуваченого ОСОБА_7 про стягнення завданої майнової шкоди в розмірі 43382 грн. 51 коп. та 50 000 грн. моральної шкоди в силу положень ст. 257 ЦПК України, ст.ст. 26, 56, 61, 129 КПК України за клопотанням потерпілого та його представника слід залишити без розгляду. 
Відповідно до положень ст. 100 КПК України речові докази слід: автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Golf», 1999 року випуску, синього кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , номер кузова - НОМЕР_4 , чохол на кермо та передній правий ліхтар ТЗ – повернути потерпілому ОСОБА_4 за належністю, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 ; металеві ключі з підвіскою і чіпом, ID-картку № НОМЕР_1 – повернути обвинуваченому; змиви – знищити. 
Накладений на вищевказані речові докази ухвалами слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 травня 2026 року (справа № 686/14732/26) арешт, у якому відпала потреба, в порядку ст. 174 КПК України слід скасувати. 
Процесуальні витрати – документально підтверджені витрати на залучення експертів в сумі 7701 грн. 76 коп. у відповідності до ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави. Вказаний розмір процесуальних витрат та факт їх понесення ніким із учасників кримінального провадження не оспорюються. 
Понесені потерпілим  ОСОБА_4 витрати на правову допомогу в розмірі 40 000 грн., які підтверджуються договором про надання правничої допомоги від 14 липня 2026 року, довідкою адвоката ОСОБА_5 про оплату від 14 липня 2026 року та актом № 1 приймання-передачі наданої правової допомоги (послуг) від 19 серпня 2026 року, обвинуваченим відшкодовані, про що заявив представник потерпілого. 
Запобіжний захід обвинуваченому під час досудового розслідування не обирався і підстав для його застосування до набрання вироком законної сили, враховуючи положення ч. 4 ст. 176 КПК України, немає. 
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374-376 КПК України, 

ухвалив:

ОСОБА_7 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі. 
На підставі ст. 75 КК України  ОСОБА_7  звільнити від відбування покарання з випробуванням і встановити йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки. 
У відповідності до ст. 76 КК України покласти на  ОСОБА_7  наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. 
Цивільний позов ОСОБА_4 до обвинуваченого ОСОБА_7 про відшкодування завданої шкоди – залишити без розгляду. 
Речові докази: 
-автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Golf», 1999 року випуску, синього кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , номер кузова - НОМЕР_4 , чохол на кермо та передній правий ліхтар ТЗ (квитанції №№ 856, 1307, 1354) – повернути ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за належністю, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 ; 
-металеві ключі з підвіскою і чіпом, ID-картку № 008501387 (квитанція № 1289) – повернути обвинуваченому ОСОБА_7 ; 
-змиви (квитанція № 1354) – знищити. 
Накладений на вищевказані речові докази ухвалами слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 травня 2026 року (справа № 686/14732/26) арешт – скасувати. 
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави 7701 грн. 76 коп. (сім тисяч сімсот одну гривню сімдесят шість копійок) процесуальних витрат.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області. 
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. 
Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді. 

Суддя: