| ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/9811/24 Головуючий у 1 інстанції: Гайдаш В.А.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2026 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача Вівдиченко Т.Р.
Суддів Аліменка В.О.
Безименної Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, в якому просив: 
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо обчислення і виплатити ОСОБА_1 грошового забезпечення та додаткових видів грошового забезпечення, у тому числі, але не виключно, щомісячних та одноразових додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення та премії), одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, компенсації за невикористану відпустку, грошову допомогу на оздоровлення, з 26.03.2022 по 03.07.2024 включно без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 року № 704;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 26.03.2022 по 03.07.2024 включно грошове забезпечення, яке складається з посадового окладу, окладу за військовим званням, процентної надбавки за вислугу років, та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, а також одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби, компенсацію за невикористану відпустку, грошову допомогу на оздоровлення, із розрахунку шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", з урахуванням виплачених сум.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2024 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 26.03.2022 по 19.05.2023 включно грошове забезпечення, яке складається з посадового окладу, окладу за військовим званням, процентної надбавки за вислугу років, та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, а також одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби, компенсацію за невикористану відпустку, грошову допомогу на оздоровлення шляхом застосування при розрахунку посадового окладу та окладу за військовим званням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України здійснити перерахунок ОСОБА_1 розміру грошового забезпечення за період з 26.03.2022 по 19.05.2023 включно грошове забезпечення, яке складається з посадового окладу, окладу за військовим званням, процентної надбавки за вислугу років, та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, а також одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби, компенсацію за невикористану відпустку, грошову допомогу на оздоровлення, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого станом на 01 січня кожного року згідно Законів України «Про Державний бюджет України на 2022-2023 роки», на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінет Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Поставною Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2025 року апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2024 року - без змін (головуючий суддя Коротких А.Ю.).
До Черкаського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду а порядку ст. 382 КАС України. 
Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2025 року заяву ОСОБА_2 про встановлення судового контролю в адміністративній справі №580/8811/24 - задоволено частково. Встановлено військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України місячний строк для подання до суду звіту про виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 04.12.2024 у справі №580/8811/24. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України протягом одного місяця з моменту отримання копії даної ухвали подати до суду звіт про виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 04.12.2024 у справі №580/8811/24.
На адресу Черкаського окружного адміністративного суду надійшов звіт від військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду у справі №580/9811/24.
Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2025 року прийнято звіт військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 15.10.2025 про виконання рішення суду в адміністративній справі №580/9811/24.
Також, до Черкаського окружного адміністративного суду від представника ОСОБА_1 - Чернікова Дениса Юрійовича надійшла заява про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду в порядку ст. 383 КАС України, в якій просив:
- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо розрахунку перерахунку грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 26.03.2022 по 19.05.2023 року, на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 04.12 2024 року у справі №580/9811/24 із зменшенням розміру премії, як складової грошового забезпечення та без здійснення перерахунку матеріальної допомоги за 2022 рік, матеріальної допомоги на оздоровлення за 2022- 2023 роки, а також одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби та грошової компенсації при звільненні за невикористані дні оплачуваних відпусток, зокрема щорічних та додаткових, за 2023- 2024 роки;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України здійснити ОСОБА_1 перерахунок грошового забезпечення за період з 26.03.2022 по 19.05.2023 року на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 04.12.2024 року у справі №580/9811/24, а саме: перерахунок посадового окладу, окладу за військовим званням, процентної надбавки за вислугу років, та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, а також одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби із розрахунку шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого станом на 01 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року № 704, а також грошової компенсації за невикористані дні оплачуваних відпусток (щорічної основної та додаткової) з 2022, 2023, 2024 роки, обчисливши її суму, виходячи із розміру середнього місячного грошового забезпечення за останні 12 календарних місяці проходження служби згідно пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100.
Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2025 року заяву представника ОСОБА_1 у порядку ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративній справі №580/9811/24 - залишено без задоволення.
Не погодившись із ухвалою суду, позивач - ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, та задовольнити заяву про визнання протиправними дій, вчинених Військовою частиною НОМЕР_1 на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду 04.12.2024 у справі №580/9811/24, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. 
12 грудня 2025 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від відповідача - Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримує позицію суду першої інстанції.
23 грудня 2025 року до суду апеляційної інстанції від позивача - ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу.
Також, 24 березня 2026 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від позивача - ОСОБА_1 надійшли додаткові пояснення у справі.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.
Згідно ч. 2 ст. 312 КАС України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).
Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на ухвалу, перегляд якої можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Так, залишаючи без задоволення заяву представника ОСОБА_1 , у порядку ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративній справі №580/9811/24, суд першої інстанції зазначив, що Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України виконала рішення суду у даній справі, оскільки, здійснила нарахування та виплату ОСОБА_1 з 26.03.2022 по 03.07.2024 включно грошове забезпечення, яке складається з посадового окладу, окладу за військовим званням, процентної надбавки за вислугу років, та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, а також одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби, компенсацію за невикористану відпустку, грошову допомогу на оздоровлення, із розрахунку шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", з урахуванням виплачених сум.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України у повній мірі виконано рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 04.12.2024 у справі №580/9811/24.
Додатково суд першої інстанції зазначив, що між позивачем та відповідачем після виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 04.12.2024 у справі №580/9811/24 виникли нові спірні правовідносини щодо зазначення конкретних видів, розмірім та сум основних і додаткових видів грошового забезпечення ОСОБА_1 (надбавки, доплати, підвищення) та премії.
Разом з тим, апелянт вказує, що із наданих розрахунків вбачається, що розмір премії до перерахунку становив 260% посадового окладу позивача, що, в свою чергу, наприклад, у травні 2022 року складало 7332 грн. Натомість, після перерахунку розмір премії зменшився до 134% посадового окладу позивача, що ,в свою чергу, також у травні 2022 року складало 5 319,80 грн.
Також, апелянт зазначає, що таке протиправне зменшення премії позивача було здійснено протягом усього періоду, за який проведено перерахунок, а саме з 26.03.2022 по 19.05.2023 року. При цьому, за твердженням апелянта, згідно наданих розрахунків, загальна сума виплаченої премії позивачу до перерахунку складає 121 269,11 грн. Натомість, після здійснення перерахунку загальна сума премії чомусь складає всього 90 176,64 грн».
Крім того, апелянт зазначає, що визначення Військовою частиною НОМЕР_1 суми перерахунку у розмірі 643,47 грн є необґрунтованим, оскільки, на його думку, з урахуванням різниці між розміром прожиткового мінімуму 2018 року, за яким розраховувалося грошове забезпечення позивача, та розмірами прожиткового мінімуму для працездатних осіб у 2022 та 2023 роках, відсоток недоплаченого позивачу грошового забезпечення у 2022 році склав 40,8%, у 2023 році - 52,32%.
Окрім цього, апелянт посилається на те, що внаслідок протиправного зменшення розміру премії позивача внаслідок перерахунку невірно було перераховано також і одноразові елементи грошового забезпечення, а саме матеріальну допомогу за 2022 рік та матеріальну допомогу на оздоровлення за 2022-2023 роки.
Водночас, апелянт вказує, що Військова частина НОМЕР_1 , всупереч рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 04.12.2024 року у справі №580/9811/24, не здійснила перерахунку одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби та компенсації за невикористану відпустку. Зокрема, до перерахунку грошова компенсація за невикористану відпустку становила 21 791,17 грн., а після перерахунку також 21 791,17 грн. Аналогічна ситуація щодо суми одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, яка після перерахунку не змінилася і становить 23534,55 грн.
З огляду на викладене, апелянт вважає, що Військова частина НОМЕР_1 , всупереч рішення Черкаського окружного адміністративного суду 04.12.2024 у справі №580/9811/24, не здійснила перерахунок усіх елементів грошового забезпечення позивача.
Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.
Процесуальне законодавство визначає види судового контролю за виконанням судового рішення, а саме, зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу (ст.382 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (ст.383 КАС України).
Наведені норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення і підставами для їх застосування є невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.
Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України (ст.382 КАС України), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення; не передбачає такої можливості і положення ст.383 КАС України.
Таким чином, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України.
За приписами частини 1 статті 381-1 КАС України, судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції.
Відповідно до частини 1 статті 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Згідно частини 5 статті 383КАС України, у разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви.
У разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам, а також у разі подання заяви особою, яка відповідно до частини шостої статті 18 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, така заява ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена.
Частиною 6 статті 383 КАС України передбачено, що за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача суд постановляє ухвалу про залишення заяви без задоволення, яка може бути оскаржена в порядку, встановленому статтею 294 цього Кодексу. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.
З аналізу наведених норм процесуального права вбачається, що заява, подана у порядку статті 383 КАС України, є спеціальним процесуальним засобом судового контролю за виконанням судового рішення та спрямована на перевірку правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, вчинених саме на виконання судового рішення, яке набрало законної сили.
При цьому, предметом перевірки у межах такого провадження є не повторне вирішення спору по суті та не встановлення нових прав і обов`язків сторін, а виключно з`ясування того, чи відповідач виконав судове рішення у тому обсязі та у той спосіб, які визначені його резолютивною частиною, та чи не допустив при цьому порушення прав позивача, підтверджених таким судовим рішенням.
Таким чином, суд, розглядаючи заяву в порядку статті 383 КАС України, не вправі змінювати зміст судового рішення, яке набрало законної сили, доповнювати його новими висновками, конкретизувати ті обставини, які не були предметом судового дослідження під час розгляду справи по суті, або фактично вирішувати новий спір між сторонами щодо обсягу, розміру чи порядку реалізації права, яке не було прямо визначене судовим рішенням.
Матеріали справи свідчать, що рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2024 року у даній справі, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2025 року, зокрема, зобов`язано військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України здійснити перерахунок ОСОБА_1 розміру грошового забезпечення за період з 26.03.2022 по 19.05.2023 включно грошове забезпечення, яке складається з посадового окладу, окладу за військовим званням, процентної надбавки за вислугу років, та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, а також одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби, компенсацію за невикористану відпустку, грошову допомогу на оздоровлення, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого станом на 01 січня кожного року згідно Законів України «Про Державний бюджет України на 2022-2023 роки», на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінет Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум. 
Отже, рішення суду, яке підлягало виконанню, визначало обов`язок відповідача здійснити перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 26 березня 2022 року до 19 травня 2023 року включно, а також одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, компенсації за невикористану відпустку та грошової допомоги на оздоровлення, шляхом застосування при визначенні посадового окладу та окладу за військовим званням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01 січня кожного року згідно із законами України «Про Державний бюджет України на 2022-2023 роки», замість прожиткового мінімуму, встановленого станом на 01 січня 2018 року.
При цьому, колегія суддів звертає увагу, що рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2024 року не визначено конкретного розміру грошового забезпечення, який підлягав виплаті позивачу, не встановлено конкретного відсоткового розміру премії, не визначено окремих сум матеріальної допомоги, допомоги на оздоровлення, одноразової грошової допомоги при звільненні чи компенсації за невикористані відпустки, а також не вирішувалося питання щодо правильності застосування відповідачем конкретних відсоткових показників таких складових.
Таким чином, оцінка доводів апелянта щодо неналежного виконання судового рішення має здійснюватися виключно в межах змісту резолютивної частини рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2024 року у справі №580/9811/24, тобто, з урахуванням тих обов`язків, які були прямо покладені на відповідача цим рішенням.
Враховуючи наведене, колегія суддів насамперед надає оцінку доводам апелянта про те, що відповідач під час виконання рішення суду протиправно зменшив відсотковий розмір премії як складової грошового забезпечення, що, на переконання апелянта, призвело до штучного зменшення загальної суми, яка підлягала виплаті за результатами перерахунку.
Як вбачається з апеляційної скарги, апелянт пов`язує неналежне виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2024 року, зокрема, з тим, що розмір премії до перерахунку становив 260% посадового окладу позивача, тоді як після проведення перерахунку відповідачем застосовано премію у розмірі 134% посадового окладу. Також, апелянт зазначає, що таке зменшення премії мало місце протягом усього періоду, за який проведено перерахунок, а саме з 26 березня 2022 року до 19 травня 2023 року включно.
Разом з тим, колегія суддів враховує, що рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2024 року у справі №580/9811/24 не встановлювався конкретний відсотковий розмір премії, який підлягав застосуванню при перерахунку грошового забезпечення ОСОБА_1 , не визначався обов`язок відповідача застосувати премію саме у розмірі 260% посадового окладу та не надавалася правова оцінка правомірності застосування відповідачем того чи іншого відсоткового показника преміювання.
Премія у резолютивній частині рішення суду зазначена як одна зі складових грошового забезпечення, що підлягала врахуванню при здійсненні перерахунку. Водночас, предметом судового вирішення у справі по суті було питання правомірності застосування відповідачем при визначенні посадового окладу та окладу за військовим званням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01 січня 2018 року, замість прожиткового мінімуму, встановленого станом на 01 січня відповідного календарного року.
Отже, саме по собі посилання апелянта на зміну відсоткового розміру премії з 260% до 134% не свідчить про невиконання відповідачем рішення суду у тому обсязі, який був визначений його резолютивною частиною, оскільки, конкретний відсотковий розмір премії не був встановлений судом та не становив самостійного предмета судового дослідження у справі №580/9811/24.
Слід також зазначити, що вирішення питання про те, який саме відсотковий розмір премії мав бути застосований до позивача у відповідні місяці, потребувало б встановлення та оцінки додаткових обставин, зокрема підстав, порядку та умов преміювання, змісту відповідних наказів чи інших розпорядчих документів, а також правомірності визначення відповідачем конкретних відсоткових показників премії у спірний період.
Такі обставини не були предметом судового розгляду під час вирішення справи по суті, не були встановлені рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2024 року та не конкретизовані у його резолютивній частині. Відповідно, їх дослідження у межах провадження за статтею 383 КАС України фактично означало б не перевірку виконання судового рішення, а вирішення нового спору щодо правильності визначення окремої складової грошового забезпечення.
За таких обставин, доводи апелянта про протиправне зменшення відсоткового розміру премії та, як наслідок, зменшення загальної суми премії після проведення перерахунку, не можуть бути підставою для висновку про протиправність дій відповідача, вчинених на виконання рішення суду, оскільки зазначені доводи виходять за межі тих обов`язків, які були прямо покладені на Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2024 року у справі №580/9811/24.
Щодо доводів апелянта про необґрунтованість визначення відповідачем суми перерахунку у розмірі 643,47 грн, колегія суддів зазначає наступне.
Так, апелянт вважає, що визначення Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України суми перерахунку у розмірі 643,47 грн є необґрунтованим, оскільки, на його думку, з урахуванням різниці між розміром прожиткового мінімуму 2018 року, за яким розраховувалося грошове забезпечення позивача, та розмірами прожиткового мінімуму для працездатних осіб у 2022 та 2023 роках, відсоток недоплаченого позивачу грошового забезпечення у 2022 році склав 40,8%, у 2023 році - 52,32%.
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2024 року у справі №580/9811/24 не було визначено конкретної суми грошового забезпечення, яка підлягала донарахуванню та виплаті позивачу за результатами перерахунку, а також не було встановлено конкретного арифметичного результату такого перерахунку.
Зміст покладеного на відповідача обов`язку полягав у здійсненні перерахунку відповідних виплат із застосуванням при визначенні посадового окладу та окладу за військовим званням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01 січня кожного року згідно із законами України «Про Державний бюджет України на 2022-2023 роки», на відповідний тарифний коефіцієнт, з урахуванням раніше виплачених сум.
Отже, сума доплати, визначена відповідачем за результатами перерахунку, підлягає оцінці у межах тих обов`язків, які були покладені на відповідача резолютивною частиною рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2024 року. Водночас, зазначеним рішенням не було встановлено конкретної суми грошового забезпечення, яка підлягала нарахуванню та виплаті позивачу. 
Наведені апелянтом розрахункові показники щодо різниці у розмірах грошового забезпечення за 2022 та 2023 роки не змінюють змісту судового рішення, яке підлягало виконанню. У порядку статті 383 КАС України суд перевіряє виконання судового рішення у межах його резолютивної частини та не визначає конкретний розмір належних до виплати сум, якщо такі суми не були встановлені під час розгляду справи по суті.
З приводу доводів апелянта про неправильний перерахунок матеріальної допомоги за 2022 рік та матеріальної допомоги на оздоровлення за 2022-2023 роки, слід зазначити наступне.
Так, апелянт пов`язує неправильність перерахунку зазначених виплат із тим, що, на його думку, відповідачем під час виконання рішення суду було протиправно зменшено розмір премії, що вплинуло на розрахунок одноразових елементів грошового забезпечення.
Разом з тим, такі доводи є необґрунтованими, оскільки, вони є похідними від доводів апелянта щодо необхідності застосування іншого відсоткового розміру премії, яким колегія суддів надала оцінку вище.
З огляду на викладене, необґрунтованими є також доводи апелянта про нездійснення відповідачем перерахунку одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби та грошової компенсації за невикористані дні оплачуваних відпусток.
Колегія суддів враховує, що рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2024 року не визначено конкретних сум одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби та грошової компенсації за невикористані дні оплачуваних відпусток, які підлягали нарахуванню та виплаті позивачу за результатами виконання судового рішення. 
Водночас, доводи апелянта у цій частині фактично зводяться до незгоди з кінцевим розміром таких виплат, що не є тотожним невиконанню відповідачем обов`язку, прямо визначеного резолютивною частиною судового рішення.
Крім того, слід врахувати, що рішенням суду позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено за період з 26 березня 2022 року до 19 травня 2023 року включно, тоді як доводи апелянта щодо грошової компенсації за невикористані відпустки за 2023- 2024 роки виходять за межі обсягу прав, підтверджених зазначеним судовим рішенням.
Враховуючи вищезазначене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви представника ОСОБА_1 , поданої в порядку статті 383 КАС України.
З приводу інших доводів апелянта, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно застосував положення чинного законодавства України при постановленні оскаржуваної ухвали із дотриманням норм процесуального права, а тому підстав для її скасування не вбачається.
Відповідно до ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись статтями ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 383 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Вівдиченко Т.Р.

Судді Аліменко В.О.

Безименна Н.В.