Харківський окружний адміністративний суд
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м.Харків 
11 вересня 2026 року №367/6694/26 

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Смагар С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу № 367/6694/26 за позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України (ЄДРПОУ НОМЕР_3 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України, в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України щодо неналежного нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за весь період проходження ним військової служби з 22 жовтня 2019 року;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 Національної гвардії України провести перерахунок індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за весь спірний період відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку № 1078 із застосуванням належного базового місяця для кожного відповідного розрахункового підперіоду;
- стягнути з військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України на користь ОСОБА_1 недоотриману суму індексації грошового забезпечення за весь спірний період з 22.10.2019 року по дату фактичного виконання рішення суду, розмір якої буде визначено в ході розгляду справи на підставі відповідних розрахунків та витребуваних судом документів.
Позовна заява надійшла до Ірпінського міського суду Київської області 26 травня 2026 року. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 28 травня 2026 року справу передано за підсудністю до Київського окружного адміністративного суду, матеріали справи надійшли до Київського окружного адміністративного суду 16 липня 2026 року. Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24 липня 2026 року справу передано за підсудністю до Харківського окружного адміністративного суду на підставі рішення Вищої ради правосуддя від 21 травня 2026 року № 960/0/15-26, яким з 01 червня 2026 року змінено територіальну підсудність справ Донецького окружного адміністративного суду шляхом передачі їх до Харківського окружного адміністративного суду. Матеріали справи надійшли до Харківського окружного адміністративного суду 18 серпня 2026 року.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2026 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в адміністративній справі № 367/6694/26 (провадження № П/520/30918/26), розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), у відповідача витребувано копії всіх доказів, що стосуються предмету спору. Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином. Відповідно до статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 Національної гвардії України з 22 жовтня 2019 року; що індексацію грошового забезпечення за весь час проходження військової служби відповідач нараховував із застосуванням базового місяця січень 2008 року, тоді як станом на січень 2008 року позивач військової служби не проходив; що останнє підвищення посадових окладів військовослужбовців відбулося з 01 березня 2018 року, а тому обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення позивача має здійснюватися починаючи з квітня 2018 року; що на рапорт та звернення позивача відповідач надав довідку, якою підтвердив застосування базового місяця січень 2008 року, проте перерахунку індексації не провів.
07 вересня 2026 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, поданий представником відповідача Мамчуром Віталієм Миколайовичем. Заперечуючи проти позову, відповідач зазначив: «Позивач просить стягнути з військової частини недоотриману суму індексації грошового забезпечення з 22.10.2019 по дату фактичного виконання рішення суду. І за цей період Кабінет Міністрів України не ухвалював рішення про підвищення тарифних ставок (посадових окладів) військовослужбовців, що виключає можливість військової частини нарахувати позивачу суму «індексації-різниці» за правилами абзаців 3-6 пункту 5 Порядку № 1078». Крім того, відповідач зазначив, що «при ознайомленні з матеріалами електронної адміністративної справи у підсистемі Електронний Суд, ЄСІКС встановлено відсутність позову як такого, і додатків до нього, що унеможливлює якісну підготовку відзиву». Жодного фінансового або розрахункового документа до відзиву не додано.
Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 Національної гвардії України на посаді стрільця 2-го відділення 1-го патрульного взводу 4-ї патрульної роти стрілецького батальйону у військовому званні солдат з 22 жовтня 2019 року по теперішній час. Ці обставини підтверджені посвідченням особи військовослужбовця, довідкою Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України від 28 квітня 2026 року № 2/13/2-1124-вн-2026 і відповідачем не заперечуються.
19 грудня 2025 року позивач надіслав командиру Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України рапорт, що підтверджується поштовою накладною Акціонерного товариства «Укрпошта» № 6502616708365 від 19.12.2025.
27 березня 2026 року позивач звернувся до Міністерства оборони України, що підтверджується поштовою накладною Акціонерного товариства «Укрпошта» № 6502616782220. Це звернення зареєстроване у Військовій частині НОМЕР_2 Національної гвардії України за вхідним № К-901-ЕП від 14.04.2026.
28 квітня 2026 року Військова частина НОМЕР_2 Національної гвардії України супровідним листом № 10/57/13/2-К-776-ЕП надіслала позивачу довідку від 28 квітня 2026 року № 2/13/2-1124-вн-2026. У цій довідці зазначено: «За період з 22.10.2019 року по 31.12.2022 рік нарахування індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 проведено із застосуванням базового місяця - січень 2008 року та методу обрахунку індексації, який визначено частиною п`ятою статті 4 Закону № 1282 та абзацами 9-11 пункту 5 Порядку…». Також у довідці зазначено: «Оскільки із січня 2016 року було підвищено грошове забезпечення випереджаючим шляхом з урахуванням прогнозного рівня інфляції за рахунок підвищення розміру щомісячної премії, таке підвищення не вплинуло на визначення базового місяця для подальшого нарахування індексації грошового забезпечення (яким залишився січень 2008 року)…».
Жодної суми нарахованої або виплаченої позивачу індексації грошового забезпечення довідка від 28 квітня 2026 року № 2/13/2-1124-вн-2026 не містить. Помісячної довідки про розмір грошового забезпечення позивача, розрахунку нарахованої та виплаченої індексації, інших фінансових і розрахункових документів матеріали справи не містять: до відзиву такі документи не додані, а витребувані пунктом 4 ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2026 року докази відповідач суду не надав.
Отже, матеріалами справи підтверджено, що позивач проходить військову службу з 22 жовтня 2019 року, а нарахування індексації грошового забезпечення позивача відповідач проводив із застосуванням базового місяця січень 2008 року, що відповідач визнав у довідці від 28 квітня 2026 року № 2/13/2-1124-вн-2026.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходив із такого.
Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03 липня 1991 року № 1282-XII передбачено: «Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення); суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування…».
Частиною 1 статті 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03 липня 1991 року № 1282-XII передбачено: «Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка».
Пунктом 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, передбачено: «Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру: … грошове забезпечення військовослужбовців; …».
Абзацом першим пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, передбачено: «У разі підвищення тарифних ставок (посадових окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків».
Абзацом другим пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, передбачено: «Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення».
Пунктом 10-2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, передбачено: «Для працівників, військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, яких переведено на іншу роботу (місце проходження служби) на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці (умов проходження служби) у разі продовження такими особами роботи (проходження служби), для новоприйнятих працівників, військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, а також для тих, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати (грошового забезпечення)… обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (посадового окладу), за посадою, яку займає працівник, військовослужбовець, поліцейський, особа рядового і начальницького складу».
Верховний Суд у постанові від 23 березня 2023 року у справі № 400/3826/21 зазначив: «Так, на час виникнення спірних правовідносин схеми посадових окладів військовослужбовців були затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року № 1294 … Указана постанова була чинною з 1 січня 2008 року до 1 березня 2018 року. Від січня 2008 року посадовий оклад позивача не змінювався. Він змінився лише в березні 2018 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України … від 30 серпня 2017 року № 704, якою встановлені нові розміри окладів військовослужбовців».
У тій самій постанові Верховний Суд зазначив: «З урахуванням того факту, що 1 березня 2018 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України … від 30 серпня 2017 року № 704, якою були встановлені нові розміри окладів військовослужбовців, та з огляду на правила пунктів 5, 10-2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, березень 2018 року став місяцем підвищення доходу», за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.
Аналогічний висновок викладено у пункті 73 постанови Верховного Суду від 30 квітня 2026 року у справі № 140/6730/24, у якому зазначено, що « 01 березня 2018 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 …, якою були встановлені нові розміри окладів військовослужбовців», а «березень 2018 року став місяцем підвищення доходу позивачки, за яким необхідно здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення».
У постанові від 20 квітня 2022 року у справі № 420/3593/20 Верховний Суд зазначив, що «місяць, в якому відбулося підвищення оплати праці (суми її постійних складових), є базовим при проведенні індексації».
У постанові від 07 січня 2026 року у справі № 200/65/25 Верховний Суд зазначив: «Розрахунок індексації грошового забезпечення позивача як військовослужбовця з 01 грудня 2015 року не прив`язаний до місяця прийняття (переведення, виходу) на військову службу чи місяця зростання грошового забезпечення за рахунок будь-якої його постійної складової»; «з 01 грудня 2015 року відправною точкою для визначення місяця підвищення доходу позивача та початку обчислення індексу споживчих цін наростаючим підсумком є місяць останнього підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку він займав».
Позивач проходить військову службу з 22 жовтня 2019 року. Станом на січень 2008 року позивач військової служби не проходив і грошового забезпечення від відповідача не одержував. Останнє підвищення посадових окладів за посадою, яку займає позивач, відбулося з 01 березня 2018 року. За таких обставин місяцем підвищення доходу позивача є березень 2018 року, а обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення позивача здійснюється наростаючим підсумком починаючи з квітня 2018 року.
Застосування відповідачем при нарахуванні позивачу індексації грошового забезпечення базового місяця січень 2008 року, що визнано відповідачем у довідці від 28 квітня 2026 року № 2/13/2-1124-вн-2026, наведеним вище приписам пункту 10-2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, не відповідає.
Наведена у тій самій довідці обставина щодо підвищення грошового забезпечення із січня 2016 року за рахунок підвищення розміру щомісячної премії висновків суду не змінює, оскільки позивач розпочав проходження військової служби 22 жовтня 2019 року, а місяцем останнього підвищення посадового окладу за посадою, яку займає позивач, є березень 2018 року.
Суд враховує, що у пункті 55 постанови Верховного Суду від 04 квітня 2024 року у справі № 160/2481/23 зазначено, що «визначальним для обчислення індексації-різниці є встановлення моменту останнього перегляду тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник, а не індивідуального збільшення посадового окладу». Цей висновок висновків суду в цій справі не спростовує: моментом останнього перегляду посадового окладу за посадою, яку займає позивач, є 01 березня 2018 року, а не січень 2008 року. Питання ж прив`язки початку обчислення індексу споживчих цін до місяця прийняття особи на військову службу вирішено у пізнішій постанові Верховного Суду від 07 січня 2026 року у справі № 200/65/25, у якій Верховний Суд прямо відкинув таку прив`язку і назвав відправною точкою місяць останнього підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає військовослужбовець.
Довід відповідача про те, що за період з 22.10.2019 Кабінет Міністрів України не ухвалював рішення про підвищення тарифних ставок (посадових окладів) військовослужбовців, суд відхиляє. Ця обставина висновків суду не спростовує, а підтверджує: якщо після 01 березня 2018 року посадові оклади військовослужбовців не підвищувалися, то останнім підвищенням посадового окладу за посадою, яку займає позивач, лишається підвищення з 01 березня 2018 року, а тому саме березень 2018 року є місяцем підвищення доходу позивача, за яким обчислення індексу споживчих цін здійснюється наростаючим підсумком починаючи з квітня 2018 року. Предметом цього спору є визначення місяця, з якого здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення позивача, а не той порядок обчислення суми, на який посилається відповідач.
Довід відповідача про те, що при ознайомленні з матеріалами електронної адміністративної справи встановлено відсутність позову як такого і додатків до нього, що унеможливлює якісну підготовку відзиву, спростовується матеріалами справи. Довідкою Київського окружного адміністративного суду підтверджено, що адміністративний позов надіслано Військовій частині НОМЕР_2 Національної гвардії України в електронний кабінет і доставлено 16 липня 2026 року о 18 годині 14 хвилин. Відзив на позовну заяву відповідач подав 07 вересня 2026 року у межах установленого судом строку та по суті заявлених позовних вимог.
Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Правомірність нарахування позивачу індексації грошового забезпечення із застосуванням базового місяця січень 2008 року відповідач не довів: жодного фінансового або розрахункового документа до відзиву не додано, витребувані ухвалою суду від 21 серпня 2026 року докази суду не надано.
Згідно з Рекомендацією № R (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 11 березня 1980 року, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень: у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.
Посилання відповідача на постанову Верховного Суду від 07 липня 2026 року у справі № 200/8295/24 висновків суду в цій справі не спростовує, а навпаки їх підтверджує. У пункті 51 зазначеної постанови Верховний Суд вказав: «З урахуванням того факту, що 01 березня 2018 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року № 704, якою були встановлені нові розміри окладів військовослужбовців, та з огляду на правила пунктів 5, 10-2 Порядку № 1078, березень 2018 року став місяцем підвищення доходу позивача, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення».
У пункті 41 тієї самої постанови Верховний Суд зазначив: «Як у «базовому місяці», так і у «місяці підвищення доходу», індекс обчислення споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків, а обчислення цього індексу для проведення подальшої індексації здійснюється наростаючим підсумком із наступного місяця». У пункті 42 Верховний Суд указав, що з 01 грудня 2015 року «відправною точкою для визначення місяця підвищення доходу позивача та початку обчислення індексу споживчих цін наростаючим підсумком є місяць останнього підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку він займав».
Висновок Верховного Суду, викладений у пункті 62 постанови від 07 липня 2026 року у справі № 200/8295/24, про те, що сума індексації-різниці, обчислена за однією посадою, не переноситься на грошове забезпечення за іншою посадою, до спірних правовідносин не застосовується: доказів призначення ОСОБА_2 у спірний період на іншу посаду з іншим посадовим окладом відповідач не надав, хоча обов`язок доказування правомірності своєї бездіяльності покладено на нього частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України. Розрахункових документів щодо грошового забезпечення позивача відповідач до суду не подав.
Клопотання відповідача про надання можливості подати додаткові пояснення після отримання доступу до матеріалів позовної заяви в підсистемі «Електронний суд» задоволенню не підлягає. Позовну заяву з додатками доставлено до електронного кабінету відповідача 16 липня 2026 року, що підтверджується матеріалами справи, а свою позицію щодо предмета спору відповідач виклав у відзиві на позовну заяву, у якому навів як фактичні, так і правові заперечення. Підстав вважати, що відповідач був позбавлений можливості реалізувати свої процесуальні права, суд не встановив.
Решта доводів та аргументів сторін, наведених у заявах по суті справи, не потребує окремої оцінки суду, оскільки зроблених судом висновків не спростовує.
Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, пункт 29).
Згідно з пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з нормами частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з частиною 1 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Оскільки позовні вимоги заявлені за весь період проходження позивачем військової служби, який триває, суд визначає спірний період з 22 жовтня 2019 року по 11 вересня 2026 року - по день ухвалення цього рішення. Вимоги в частині періоду, що настане після 11 вересня 2026 року, є вимогами на майбутнє і задоволенню не підлягають.
Позовну вимогу про стягнення з Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України на користь ОСОБА_1 недоотриманої суми індексації грошового забезпечення суд задовольнити не може. Розмір суми, про стягнення якої заявлено вимогу, позивачем не визначений, ціна позову у позовній заяві не зазначена, розрахунок недоотриманої індексації до позовної заяви не долучений, помісячної довідки про розмір грошового забезпечення позивача та про нараховані і виплачені суми індексації матеріали справи не містять. Стягнення суми, розмір якої не визначений і не може бути встановлений з наявних у справі доказів, зробило б судове рішення невиконуваним. Водночас право позивача на одержання належної суми індексації грошового забезпечення забезпечується покладеним цим рішенням на відповідача обов`язком провести перерахунок та виплатити індексацію грошового забезпечення за спірний період.
Приймаючи до уваги наведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, з урахуванням принципів адміністративного судочинства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що пунктом 12 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків. Судовий збір при зверненні до суду позивачем не сплачувався.
Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-78, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-228, 229-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України (ЄДРПОУ НОМЕР_3 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України щодо неналежного нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 22 жовтня 2019 року по 11 вересня 2026 року, яка полягала у визначенні місяця підвищення доходу як січня 2008 року.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 Національної гвардії України (ЄДРПОУ НОМЕР_3 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 ) провести перерахунок та виплатити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) індексацію грошового забезпечення за період з 22 жовтня 2019 року по 11 вересня 2026 року відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03 липня 1991 року № 1282-XII та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, із визначенням місяця підвищення доходу - березень 2018 року та обчисленням індексу споживчих цін наростаючим підсумком починаючи з квітня 2018 року, з урахуванням раніше виплачених ОСОБА_1 сум індексації грошового забезпечення.
В іншій частині позовних вимог у задоволенні відмовити.
Рішення ухвалене та повне судове рішення складено 11 вересня 2026 року.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Другого апеляційного адміністративного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Смагар