ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

15 липня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/832/26	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача: Шальєвої В.А.,
суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є., 
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06 квітня 2026 року (суддя Богатинський Б.В., повне судове рішення складено 06 квітня 2026 року) в справі № 280/832/26 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області (далі – ГУНП) про:
визнання протиправною бездіяльності, яка полягає у здійсненні розрахунку розміру одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби без урахування сум індексації грошового забезпечення та додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»;
зобов`язання здійснити перерахунок та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік його служби з урахуванням сум індексації грошового забезпечення та додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»; 
визнання протиправною бездіяльності, яка полягає у не включенні до складу грошового забезпечення, з якого обчислена грошова компенсація за невикористані дні щорічних оплачуваних відпусток, сум додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»;
зобов`язання здійснити перерахунок та виплату грошової компенсації за невикористані дні оплачуваних відпусток в загальній кількості 162 днів, обчисливши її суму, виходячи із розміру місячного грошового забезпечення, з урахуванням сум додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», з урахуванням раніше виплачених сум;
визнання протиправною бездіяльності, яка полягає у не включенні до складу грошового забезпечення, з якого обчислена грошова допомога для оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2022, 2024 та 2025 роки, сум індексації; 
зобов`язання здійснити перерахунок та виплату грошової допомоги для оздоровлення та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2022, 2024 та 2025 роки, обчисливши її розмір із розміру місячного грошового забезпечення, з урахуванням сум індексації. 
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 06 квітня 2026 року позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, яка полягає у не включенні до складу грошового забезпечення, з якого ОСОБА_1 обчислена грошова компенсація за невикористані дні щорічних оплачуваних відпусток, сум додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”.
Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Запорізькій області здійснити перерахунок та виплату грошової компенсації ОСОБА_1 за невикористані дні оплачуваних відпусток в загальній кількості 162 днів, обчисливши її суму, виходячи із розміру місячного грошового забезпечення, з урахуванням сум додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”, з урахуванням раніше виплачених сум.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, яка полягає у не включенні до складу грошового забезпечення ОСОБА_1 , з якого обчислена матеріальна допомога для оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2022, 2024 роки, сум індексації.
Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Запорізькій області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 матеріальної допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022, 2024 роки, обчисливши їх розмір із розміру місячного грошового забезпечення з урахуванням сум індексації.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.
ГУНП вважає необґрунтованим рішення суду щодо зобов`язання нарахувати і виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за 2022, 2024 роки, оскільки в силу статей 4, 6 Закону України № 1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення», індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка (до 01.01.2016 101 відсотка). З урахуванням положень Порядку № 1078, оскільки індекс споживчих цін у липні 2024 року складав 104,3%, то у наступному місяці грошове забезпечення підлягало індексації. З вище викладеного ГУНП доходить висновку, що до серпня 2024 року у відповідача був відсутній обов`язок здійснювати індексацію грошового забезпечення позивача. 
Зазначає, що за своєю правовою природою, додаткова винагорода, установлена постановою №168, є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення. 
Враховуючи, що до складу грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога при звільненні зі служби в поліції, включаються винагороди, які мають постійний характер, а додаткова винагорода, передбачена постановою № 168, має тимчасовий (непостійний) характер, так як установлюється на період дії воєнного стану та прямо залежить від наявності (дії) в Україні правового режиму воєнного стану, ГУНП доходить до висновку про відсутність правових підстав для включення до складу грошового забезпечення, з якого повинна бути обрахована одноразова грошова допомога при звільненні позивача зі служби в поліції, додаткової винагороди, визначеної постановою № 168. Аналогічно не підлягають до задоволення позовні вимоги в частині включення додаткової винагороди, визначеної Постановою № 168, при нарахуванні та виплаті грошової компенсації за не використані 162 днів відпустки. 
З цього питання посилається на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 10.12.2024 у справі № 580/9551/23 та від 25.12.2024 та у справі № 420/5602/23, сформовані при вирішенні питання щодо включення в довідку про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення сум отриманої додаткової винагороди, встановленої постановою № 168. 
Враховуючи те, що додаткова винагорода, передбачена постановою КМУ №168, має тимчасовий характер, то ГУНП приходить до висновку щодо відсутності підстав для її включення до складу грошового забезпечення, з якого обраховується компенсація за невикористанні дні щорічних відпусток. 
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.
Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач звільнений наказом Головного управління Національної поліції в Запорізькій області від 14.05.2025 №309 о/с зі служби в поліції за пунктом 4 частини 1 статті 77 (у зв`язку із скороченням штатів або проведення організаційних заходів) Закону України “Про Національну поліцію”.
На запити позивача відповідачем надані довідки, розрахункові листи та лист, у якому повідомлено про відсутність підстав для включення до складу грошового забезпечення для обчислення компенсації за невикористані дні оплачуваних відпусток додаткової винагороди встановленої постановою №168. 
Суд першої інстанції вважав, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому, вона має бути врахована у складі грошового забезпечення як обрахункова величина одноразової грошової допомоги при звільненні.
Проте, встановивши, що позивачу нараховано одноразову грошову допомогу при звільненні, при обрахунку цієї суми відповідач не включив індексацію грошового забезпечення при нарахуванні одноразової грошової допомоги, але відсутні докази того, що перед звільненням індексація грошового забезпечення позивача була нарахована окремо чи вже включена до кожного із видів грошового забезпечення, при обчисленні місячного грошового забезпечення індексація грошового забезпечення не входила до складу грошового забезпечення, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки перед звільненням індексація грошового забезпечення позивачу не нараховувалась і не виплачувались щомісяця, відсутнє підтвердження систематичного характеру її виплати у складі грошового забезпечення позивача, тому відсутні підстави для включення індексації грошового забезпечення (яка не нараховувалась позивачу щомісячно перед звільненням) до складу місячного грошового забезпечення, з якого розраховується одноразова грошова допомога при звільненні поліцейських, у зв`язку з чим відмовив у задоволенні цієї частини позовних вимог
Стосовно позовних вимог в частині нарахування одноразової грошової допомоги при звільненні та грошової компенсації за не використані 162 днів відпустки без врахування додаткової винагороди, визначеної постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, суд першої інстанції зазначив, що за своєю правовою природою додаткова винагорода, установлена пунктом 1 постанови № 168 є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення.
Враховуючи, що до складу грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога при звільненні зі служби в поліції, включаються винагороди, які мають постійний характер, а додаткова винагорода, передбачена постановою № 168, має тимчасовий (непостійний) характер, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для включення до складу грошового забезпечення, з якого повинна бути обрахована одноразова грошова допомога при звільненні позивача зі служби в поліції, додаткової винагороди, визначеної постановою № 168, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог в цій частині.
Врахувавши, що абзац 10 пункту 8 Розділу III Порядку № 260 не містить жодних застережень щодо заборони урахування одноразових додаткових видів грошового забезпечення до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється виплата грошової компенсації за невикористану відпустку, за приписами указаної норми виплата грошової компенсації за невикористану відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до законодавства, на день звільнення зі служби, суд першої інстанції дійшов висновку, що при обчисленні розміру таких виплат відповідач був зобов`язаний урахувати суму додаткової винагороди, яка є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення, та яку позивач отримував щомісячно перед звільненням, відповідно, задовольнив позовні вимоги в цій частині.
Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача включити суми індексації до складу розміру місячного грошового забезпечення, з якого позивачу визначався розмір матеріальної допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022, 2024, 2025 роки, суд першої інстанції зазначив, що у 2022, 2024 позивачу виплачувалась грошова допомога для оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі місячного грошового забезпечення, проте, без урахування сум індексації.
При цьому, у 2025 році матеріальна допомога для оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань позивачу не нараховувалась, що позивачем не оскаржується, тому вимоги щодо перерахунку матеріальної допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.
Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції вважав, що індексація грошового забезпечення входить до складу грошового забезпечення, з якого має бути обрахована сума грошової допомоги на оздоровлення та грошової допомоги на вирішення соціально-побутових питань, тому дії відповідача щодо неврахування індексації грошового забезпечення при обчисленні розміру матеріальної допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань позивачу за 2022, 2024 є неправомірними.
Здійснюючи апеляційний перегляд справи у межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд визнає висновок суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог обґрунтованим, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в ГУНП в Запорізькій області, звільнений зі служби в поліції наказом ГУНП в Запорізькій області від 14 травня 2025 року №309о/с за пунктом 4 частини першої статті 77 (у зв`язку із скороченням штатів або проведення організаційних заходів) Закону України «Про Національну поліцію».
ГУНП повідомлено позивачу про відсутність підстав для включення до складу грошового забезпечення для обчислення компенсації за невикористані дні оплачуваних відпусток додаткової винагороди встановленої постановою №168. 
Спірним під час апеляційного перегляду справи є питання наявності підстав для врахуванні у складі грошового забезпечення, з якого обчислюється грошова компенсація за невикористані дні оплачуваних відпусток особі, звільненій зі служби в поліції, сум додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», а також врахуванні у складі грошового забезпечення, з якого обчислюється матеріальна допомога для оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, сум індексації грошового забезпечення.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.
Правові засади організації, та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VІІІ (далі – Закон № 580-VІІІ).
Відповідно до частин першої та третьої статті 59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.
Проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (стаття 60 Закону №580-VIII).
Згідно з частиною першою статті 92 Закону №580-VIII поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом.
Відповідно до частини дев`ятої статті 93 Закону № 580-VIII поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення.
При звільненні поліцейського проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року.
За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону (частина десята статті 93 Закону № 580-VIII).
Частиною першою та другою статті 94 Закону №580-VIII обумовлено, що поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» (далі - постанова №988) установлено, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення (абзац перший пункту 1).
Відповідно до пункту 2 постанови №988 порядок виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затверджується Міністерством внутрішніх справ. 
Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року №260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29 квітня 2016 року за№ 669/28799 (далі - Порядок №260).
Пунктом 3 розділу І Порядку №260 передбачено, що грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.
До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення. 
Абзацом десятим пункту 8 розділу ІІІ Порядку №260 передбачено, що виплата грошової компенсації за невикористану відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до законодавства, на день звільнення зі служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення. У випадках припинення виплати грошового забезпечення з підстав, зазначених у пункті 8 розділу I цих Порядку та умов, і призупинення виплати грошового забезпечення з підстав, зазначених у пункті 7 цього розділу, виплата компенсації за невикористану відпустку проводиться з розміру грошового забезпечення, яке було встановлено на день припинення (призупинення), крім премії. 
Отже, грошова компенсація за невикористані дні відпустки обчислюється із грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до законодавства, на день звільнення зі служби.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - постанова № 168), в пункті 1 якої установив, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Державної прикордонної служби, виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000,00 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000,00 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Верховним Судом у постанові від 20 серпня 2024 року у справі №420/693/23 сформульовано наступний висновок:
«Що стосується питання обчислення розміру компенсації за основну та додаткові відпустки, то на відміну від правил обчислення розміру допомоги на оздоровлення, підпункт 6 пункту 8 розділу V Інструкції № 558 не містять жодних застережень щодо заборони урахування винагород до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір такої компенсації.
Навпаки, за умовами указаної норми до такого розрахунку включено щомісячні додаткові види грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував на день виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби. Тому при обчисленні розміру таких виплат, відповідач був зобов`язаний урахувати суму винагороди, яку позивач отримував перед звільненням.
Таким чином, ураховуючи те, що додаткова винагорода, запроваджена постановою КМУ № 168 є щомісячним додатковим видом грошового забезпечення, що виплачувався позивачу, починаючи з травня 2022 року і до дня його звільнення, Верховний Суд дійшов висновку, що указана винагорода входить до складу грошового забезпечення позивача (як розрахункової величини), з якого обчислюється розмір компенсацій як за основну так і невикористану додаткову відпустки.».
Отже, оскільки у спірних правовідносинах додаткова винагорода, встановлена постановою №168, хоча й є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення, проте абзац 10 пункту 8 розділу III Порядку № 260 не містить жодних застережень щодо заборони урахування одноразових додаткових видів грошового забезпечення до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється виплата грошової компенсації за невикористану відпустку, при цьому виплата грошової компенсації за невикористану відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до законодавства, на день звільнення зі служби, а отримання позивачем додаткової винагороди на день звільнення зі служби не спростовується відповідачем, суд погоджує висновок суду першої інстанції, що при обчисленні розміру компенсації за невикористані дні відпустки відповідач зобов`язаний урахувати суму додаткової винагороди, яка є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення, та яку позивач отримував щомісячно перед звільненням.
Доводи апелянта зводяться до тверджень про відсутність підстав для включення додаткової винагороди до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється компенсації за невикористані дні відпустки, та спростовані приведеними висновками суду.
Суд відхиляє посилання апелянта на висновки Верховного Суду, наведені в апеляційній скарзі, адже такі висновки сформульовані за інших правовідносин, оскільки у справах № 580/9551/23, № 420/5602/23, № 200/1564/24 спірним було питання щодо включення додаткової винагороди, передбаченої постановою №168, до складу грошового забезпечення для цілей визначення розміру пенсії.
Наступним спірним питанням є врахування у складі грошового забезпечення, з якого обчислюється матеріальна допомога для оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, сум індексації грошового забезпечення.
Пунктом 13 розділу ІІ Порядку №260 установлено, що поліцейським у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, один раз на рік може надаватись матеріальна допомога для оздоровлення, розмір якої повинен бути не менше їх посадового окладу та не більше місячного грошового забезпечення, та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, розмір якої не повинен перевищувати їх місячного грошового забезпечення.
Для визначення максимального розміру матеріальної допомоги для оздоровлення або матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань застосовується місячний розмір грошового забезпечення, нарахованого поліцейському за місяць, що передує місяцю, у якому приймається рішення про таку виплату, з розрахунку посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер) та премії.
Отже, для визначення розміру матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань застосовується місячний розмір грошового забезпечення, нарахованого поліцейському за місяць, що передує місяцю, у якому приймається рішення про таку виплату, з розрахунку посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер) та премії.
Частинами першою та п`ятою статті 94 Закону № 580-VIII, яка регулює питання грошового забезпечення поліцейських, встановлено, що поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.
Грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.
Згідно зі статтею 1 Законом України від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон № 1282-ХІІ) індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Статтею 2 Закону № 1282-ХІІ передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення).
Отже, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
Пунктом 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 (далі - Порядок №1078) встановлено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, в тому числі, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.
Правова позиція стосовно систематичного та постійного характеру виплати індексації наведена у постановах Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі №638/9697/17, від 30 грудня 2020 року у справі №359/8843/16-а та інших.
В постановах Верховного Суду від 26 січня 2022 року у справі №520/8887/2020, від 29 квітня 2020 року у справі №240/10130/19 викладений висновок, який полягає у тому, що субсидіарне застосування норм права, що регулюють спірні правовідносини, дає підстави для правового висновку, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, відтак, індексація грошового забезпечення має враховуватися у складі грошового забезпечення позивача для цілей обчислення розміру одноразової грошової допомоги та грошової допомоги на оздоровлення.
Враховуючи наведене, суд погоджує висновок суду першої інстанції, що індексація грошового забезпечення входить до складу грошового забезпечення, з якого має бути обрахована сума грошової допомоги на оздоровлення та грошової допомоги на вирішення соціально-побутових питань, тому дії відповідача щодо неврахування індексації грошового забезпечення при обчисленні розміру матеріальної допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань позивачу за 2022, 2024 є неправомірними.
Апелянтом не приведено доводів у спростування висновків суду першої інстанції в цій частині, лише зазначено про відсутність підстав для нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення.
В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржено, тому судом не надається оцінка іншим висновкам суду першої інстанції.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Оскільки предметом позову в цій справі є дії (рішення) суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, тобто ця справа є справою незначної складності у розумінні п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку. 
Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06 квітня 2026 року в справі №280/832/26 залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06 квітня 2026 року в справі №280/832/26 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати ухвалення 15 липня 2026 року та відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.
Повне судове рішення складено 15 липня 2026 року. 

Суддя-доповідач В.А. Шальєва 

суддя С.М. Іванов 

суддя В.Є. Чередниченко