ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2026 року | Справа №160/32247/24

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Рябчук О.С. 
розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КСМЛІВ» до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради, третя особа: Дніпровська міська рада, про визнання протиправними та скасування припису, постанови, -

УСТАНОВИВ:

05.12.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КСМЛІВ» (далі – ТОВ «КСМЛІВ») до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради (далі – УДАБК Дніпровської міської ради), в якому позивач просив: 
- визнати протиправним та скасувати припис УДАБК Дніпровської міської ради від 05.11.2024 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, яким вимагалось вжити заходи щодо приведення нежитлового приміщення № 2 за адресою: вул. Володимира Вернадського, 19/21, м. Дніпро у попередній стан відповідно до матеріалів технічної інвентаризації від 23.01.2006; 
- визнати протиправною та скасувати постанову УДАБК Дніпровської міської ради від 20.11.2024 № 5-10/20112024 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, відповідно до якої ТОВ «КСМЛІВ» визнано винним у вчиненні правопорушення, що передбачене пунктом 2 частини другої статті 2 Закону України від 14.10.1994 № 208/94-ВР «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» (далі – Закон № 208/94-ВР), та накладено штраф у сумі 109 008,00 грн. 
Дніпропетровський окружний адміністративний суд рішенням від 29.04.2025 р., залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 14.10.2025 р., позов задовольнив повністю.
Постановою Верховного Суду від 18.05.2026 р. касаційну скаргу Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради задоволено частково.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.04.2025 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 14.10.2025 у справі № 160/32247/24 скасовано.
Справу № 160/32247/24 направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями Дніпропетровського окружного адміністративного суду, справу передано для розгляду судді Рябчук О.С.
Позивач в обґрунтування позовних вимог в адміністративному позові зазначив наступне. Висновки відповідача, викладені в оскаржуваних приписі та постанові, повністю спростовуються висновком від 29.11.2024 № 93-24 за результатами проведення будівельно-технічної експертизи та висновком судової будівельно-технічної експертизи від 28.10.2024 № 0710/24.
Постанова про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 20.11.2024 № 5-10/20112024 була складена та підписана із порушенням приписів пункту 1 частини другої статті 3 Закону № 208/94-ВР та абзаців 5, 6 пункту 2 Порядку накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1995 № 244, тому вона підлягає визнанню протиправною та скасуванню.
Відповідачем не доведено, що виконання зазначених в акті перевірки будівельних робіт здійснено саме ТОВ «КСМЛІВ».
Крім того, перевірку було проведено за відсутності уповноваженого представника суб`єкта містобудування. Адвокат Разбітнов К.В. є представником Ткаченко З.О. як фізичної особи та не є представником підприємства.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.06.2026 року прийнято справу до провадження, відкрито провадження у адміністративній справі, розгляд справи призначено у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.06.2026 року залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Дніпровську міську раду.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
25.12.2024 р., 17.06.2026 р. відповідачем подано відзив на позов, якому відповідач проти позовних вимог заперечував, просив в задоволенні позову відмовити. В обґрунтування своєї позиції зазначив наступне. Під час проведення перевірки за результатами виявлених порушень містобудівного законодавства посадовими особами управління у присутності представника директора ТОВ «КСМЛІВ» Ткаченко З.О., а саме Разбітнова К.В., складено акт перевірки від 05.11.2024 № 0000000008, протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 05.11.2024 та видано припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 05.11.2024.
Відповідач зауважив, що відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна від 13.05.2023 № 698 та Витягу з Державного реєстру речових прав від 30.05.2023 індексний номер 333968179, які були надані під час проведення позапланової перевірки, вбачається, що ТОВ «КСМЛІВ» придбало в житловому будинку літ. Б-5 у цокольному поверсі нежиле приміщення № 2 поз. 1– 14, загальною площею 158,6 кв. м., три приямки б, б1, б11 та б111 – вхід у підвал.
Згідно інформації, що міститься у згаданих документах, приміщення мало лише один вхід. Вказана обставина також вказує на факт того, що на момент купівлі об`єкта всі приямки були окремими та мали свої огороджувальні конструкції, приміщення мало лише один вхід, а об`єднання приямків та влаштування додаткового входу замість вікна здійснено саме позивачем.
Також, відповідач наполягав на врахуванні при розгляді справи висновків, викладених в постанові Верховного Суду від 18.05.2026 р. в даній справі.
31.12.2024 р., 23.06.2026 р. позивачем надано відповідь на відзив, в якій зазначено про безпідставність доводів відповідача, викладених у відзиві. На думку позивача, посилання на інформацію з правовстановлюючих документів (договір купівлі-продажу від 13.05.2023 № 698 та витяг з Державного реєстру речових прав) не може свідчити, що станом на дату укладення договору об`єкт нерухомого майна мав саме такі характеристики, як зазначено в договорі, оскільки при переході права власності на об`єкт нерухомого майна його технічна інвентаризація та виготовлення технічного паспорту не є обов`язковими. Тому вказані дані не можуть свідчити про те, що об`єднання приямків та влаштування додаткового входу замість вікна здійснювалося саме ТОВ «КСМЛІВ»; звертає увагу, що в день укладення договору технічна інвентаризація сторонами договору не проводилася, а нотаріус, виконуючи функцію державного реєстратора, використав відомості про проведену технічну інвентаризацію об`єкта, які містилися в правовстановлюючих документах та реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також наголошує, що відповідач посилається на технічну документацію, надану листом КП «Дніпровське МБТІ» від 21.08.2024, в якому вказана остання дата інвентаризації об`єкту нерухомого майна – 25.10.2007.
Також вказано, що факт збільшення віконного прорізу саме позивачем та встановлення дверей замість вікна не доведений відповідачем. Так, Верховний Суд, скасовуючи рішення судів нижчих інстанцій зауважив, що Відповідачем зафіксовані певні порушення, але нез`ясованим залишилось питання, ким саме та в який період були виконані такі роботи.
Крім того, позивач звертає увагу на процедурні порушення при проведенні перевірки.
06.01.2025 р., 09.07.2026 р. відповідач надав заперечення проти відповіді на відзив, в яких зазначено про безпідставність позовних вимог.
15.06.2026 р. надійшли пояснення третьої особи, в яких зазначено про не обґрунтованість позовних вимог та про правомірність рішень відповідача.
05.03.2025 р., 20.07.2026 р., 23.04.2025 р. від позивача надійшли додаткові пояснення, в яких вказано наступне. Із здійснених на виконання договору підряду замірів вбачається, що отвори вікон об`єкту нерухомого майна збільшені не були, встановлені були віконні блоки в розмірі існуючих прорізів після демонтажу старих віконних блоків, а не дверні блоки.
Посилання відповідача на постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 17.05.2023 у справі № 380/10352/21 не заслуговує на увагу з огляду на нерелевантність обставин справи, оскільки в наведеній постанові у справі № 380/10352/21 позивач визнає, що на місці віконного отвору нею встановлено двері і влаштовано сходи на вулицю, а у справі, що розглядається, позивач заперечує проведення ремонтних робіт з влаштування дверей (входу) замість віконного отвору та стверджує, що ним була проведена лише заміна металопластикової конструкції в межах існуючого прорізу.
Відповідач, як і третя особа, маніпулюючи тим фактом, що між датою останньої інвентаризації (25.10.2007року) та датою виготовлення нового технічного паспорту (26.06.2023 року) входу не існувало, дійшли хибного висновку, що вхід з`явився внаслідок будівельних робіт, виконаних позивачем після придбання об`єкту, оскільки договір купівлі-продажу містить певні технічні характеристики.
В момент переходу права власності на нерухоме майно 30.05.2023 не проводилась технічна інвентаризація об`єкту, а нотаріус не є суб`єктом інвентаризації, тож під час посвідчення угоди не міг і не мав обов`язку встановити технічні характеристики об`єкту.
Окрім того, представник відповідача під час розгляду справи надав пояснення, що даний отвір неможливо використовувати як вхід, але припустив, що ТОВ «КСМЛІВ» має намір провести роботи по перетворенню віконного отвору в дверний (вхід/вихід).
11.03.2025 р., 14.04.2025 р. від відповідача надійшли додаткові пояснення, в яких вказано, що за результатами проведеної перевірки встановлено наявність наведених в приписі порушень, та це не спростовано позивачем під час розгляду справи. Відповідач, також послався на постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 17.05.2023 у справі № 380/10352/21, обставини якої вважає релевантними у даній справі.
27.07.2026 р. від третьої особи надійшли додаткові пояснення, в яких міститься посилання на рішення в адміністративній справі №160/33922/24 з підстав, які досліджуються в дані справі.
Згідно з ч.ч. 5, 8 ст. 261 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Товариство з обмеженою відповідальністю «КСМЛІВ» (ідентифікаційний код: 44577946, місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, вул. Володимира Вернадського, буд. 19/21, кв. 49) є юридичною особою, зареєстрованою 26.01.2022 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
ТОВ «КСМЛІВ» є власником нежитлового приміщення за адресою: вул. Володимира Вернадського, 19/21, м. Дніпро, на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 13.05.2023, зареєстрованого в реєстрі за № 698, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кучми Н.В.
З договору вбачається, що попереднім власником зазначеного об`єкту нерухомого майна було ТОВ «Рубікон».
УДАБК Дніпровської міської ради здійснено позаплановий захід державного архітектурно-будівельного контролю за дотриманням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил на об`єкті будівництва за адресою: вул. Володимира Вернадського, 19/21, м. Дніпро, що належить ТОВ «КСМЛІВ».
Підставою для проведення позапланової перевірки стало звернення Інспекції з питань благоустрою Дніпровської міської ради від 12.08.2024 № 3/4-470, в якому зазначено, що позивачем на об`єкті виконуються не підготовчі, а будівельні роботи за відсутності відповідного дозволу.
В акті від 05.11.2024 № 0000000008 зазначено, що замовником – ТОВ «КСМЛІВ» на об`єкті, який знаходиться за адресою: вул. Володимира Вернадського, 19/21, м. Дніпро, виконуються будівельні роботи з реконструкції нежитлового приміщення без повідомлення про початок їх виконання, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1). На момент проведення перевірки збільшено віконний проріз та замість вікна встановлено двері, збільшено будівельний об`єм приміщення шляхом заглиблення підлоги з висоти 2,4 м. до 2,9-3,4 м, також об`єднано чотири приямки з зайняттям земельної ділянки, яка не перебуває у власності ТОВ «КСМЛІВ».
На підставі інформації, зазначеної в акті, відповідачем видано припис від 05.11.2024 про усунення порушень, яким вимагалось вжити заходи щодо приведення нежитлового приміщення № 2 за адресою: вул. Володимира Вернадського, 19/21, м. Дніпро у попередній стан відповідно матеріалів технічної інвентаризації від 23.01.2006.
Також відповідачем було винесено постанову від 20.11.2024 № 5-10/20112024 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, відповідно до якої за результатами перевірки виявлено порушення ТОВ «КСМЛІВ» вимог Закону України від 17.02.2011 № 3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі – Закон № 3038-VI), визнано останнього винним у вчиненні правопорушення, що передбачене пунктом 2 частини другої статті 2 Закону № 208/94-ВР, та накладено штраф у сумі 109 008 грн.
ТОВ «КСМЛІВ» на підставі договору підряду б/н від 10.07.2024 проводилися ремонтні роботи (утеплення фасаду, оздоблювальні роботи стін та підлоги приміщення тощо), що не є будівельними роботами в розумінні діючого законодавства та не потребують будь-яких дозволу від державних органів на початок виконання таких робіт, зокрема, ці ремонтні роботи він проводив на виконання рекомендацій, викладених у звіті про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій об`єкту від 17.07.2024, складеному експертом Данилейко О.В.
З цього звіту вбачається, що ТОВ «КСМЛІВ» звернулося до останнього з технічним завданням № 30-2024 на проведення обстеження та оцінки технічного стану будівельних конструкцій приямків цокольної частини біля приміщення 2 в житловому будинку назва і місце знаходження об`єкту – обстеження окремих конструкцій житлового будинку з метою ліквідації наслідків аварійної ситуації та відновлення функціонування об`єкту приміщень цокольного поверху, призначеного для забезпечення життєдіяльності населення, без зміни їх геометричних розмірів за адресою: Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Володимира Вернадського, будинок 19/21, приміщення.
Відповідно до додатку «Б» до Звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій об`єкту від 17.07.2024, «Відомості дефектів та пошкоджень об`єкта – загальні рекомендації щодо відновлення експлуатаційної придатності – стіни – демонтувати стіни приямків. 2. Влаштувати нові стіни з армованого вологостійкого бетону, товщиною 200 мм. 3. Виконати оздоблення згідно рішення Замовника, підлога – Влаштувати покриття підлоги з армованого бетону з подальшим оздобленням».
Означене відображено в довідці фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 від 18.10.2024 № 18/10/24-1, виданій ТОВ «КСМЛІВ», де міститься інформація, що в ході проведення технічної інвентаризації об`єкту нерухомого майна, робіт, які потребують введення в експлуатацію, не виявлено. Загальна площа змінилася у зв`язку з демонтажем оздоблення приміщень, демонтажем та встановленням перегородок без втручання в огороджувальні та несучі конструкції та інженерні системи загального користування будинку, що не потребує отримання дозвільних документів та не підлягає введенню в експлуатацію згідно Переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 № 406 (далі – Постанова № 406).
Згідно з інформацією, зазначеною в Технічному паспорті від 26.06.2023 № TIO1:3843-0487-9075-4595 на об`єкт нерухомого майна – нежитлове приміщення № 2 (поз. 1– 14) у цокольному поверсі в житловому будинку літ. «Б-5» по вул. Володимира Вернадського, 19/21 в м. Дніпро Дніпропетровської області, технічна характеристика основних конструктивних елементів нежитлового приміщення, наступна: літ. «Б-5» – нежитлове приміщення № 2 (поз. 1-14) у цокольному поверсі, фундамент – бетон, стіни – цегла, перекриття – залізобетонні плити, побудовано в 2003 році, літ. «бб`б"» – приямок, фундамент/стіни – бетон, побудовано в 2003 році, літ. «б'» – вхід у підвал, фундамент/стіни – бетон, дах – металевий, сходи бетонні оздоблені плиткою, побудовано в 2003 році.
Позивачем також надано:
– договір підряду від 23.04.2024, укладений між ТОВ «КСМЛІВ» (Замовник) та ОСОБА_2 (Підрядник), згідно із умовами якого Підрядник зобов`язується виконати за завданням Замовника таку роботу: здійснити замір віконних пройомів та здійснити монтаж віконних металопластикових конструкцій (вікон), виготовлених за замірами Підрядника, у приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 .
Із здійснених під час виконання робіт замірів вбачається, що отвори вікон об`єкту нерухомого майна – нежитлового приміщення № 2 у цокольному поверсі житлового будинку літ. «Б-5» по АДРЕСА_1 , збільшені не були, встановлені були виключно віконні блоки в рамках існуючих прорізів після демонтажу старих віконних блоків, а не дверні блоки;
висновок експертизи від 29.11.2024 № 93-24 за результатами проведення будівельно-технічної експертизи нежитлового приміщення № 2, розташованого в АДРЕСА_1 , виготовлений судовим експертом Маківським М.В., резолютивна частина якого містить такі висновки: 
« 1. Об`єкт нерухомого майна – нежитлове приміщення № 2 у цокольному поверсі житлового будинку літ. «Б-5» по АДРЕСА_1 станом на дату огляду ознак самочинного будівництва не містить.
2. Ознак невідповідності державним стандартам, нормам і правилам в нежитловому приміщенні № 2 у цокольному поверсі житлового будинку літ. «Б-5» по вул. Володимира Вернадського, 19/21 в м. Дніпро Дніпропетровської області станом на дату огляду не виявлено.
3. Ремонтно-будівельні роботи по збільшенню віконного прорізу та встановленню дверей замість вікна, збільшенню внутрішнього об`єму приміщення шляхом заглиблення підлоги з висоти 2,4 м до 2,9-3,4 м, об`єднанню чотирьох приямків в нежитловому приміщенні № 2 у цокольному поверсі житлового будинку літ.«Б-5» по вул. Володимира Вернадського, 19/21 в м. Дніпро Дніпропетровської області виконані. У зв`язку із відсутністю проєктно-кошторисної документації визначити період проведення вказаних ремонтно-будівельних робіт не представляється можливим.
4. Роботи, які проводяться в нежитловому приміщенні № 2 у цокольному поверсі житлового будинку літ. «Б-5», розташованого в АДРЕСА_1 , не відносяться до будівельних робіт, які потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт підлягає прийняттю в експлуатацію.
5. Збільшення площі забудови нежитлового приміщення № 2 у цокольному поверсі житлового будинку літ. «Б-5» по АДРЕСА_1 та зміни зовнішніх геометричних розмірів фундаменту не відбулося.
6. В результаті проведення обстеження житлового будинку літ. «Б-5», розташованого по вулиці Володимира Вернадського, 19/21 в м. Дніпро Дніпропетровської області просідань та деформацій будівлі не виявлено. Маються поодинокі волосяні тріщини в цегляних стінах житлового будинку, які виникли в процесі тривалої експлуатації вказаного житлового будинку та не впливають на його якісні показники і не пов`язані із проведенням ремонтно-будівельних робіт в нежитловому приміщенні № 2 у цокольному поверсі житлового будинку літ. «Б-5», розташованого по вулиці Володимира Вернадського, 19/21 в м. Дніпро Дніпропетровської області та в приямках із входом у підвал.
8. Приямки нежитлового приміщення № 2 у цокольному поверсі житлового будинку літ. «Б-5», розташованого по вул. Володимира Вернадського, 19/21 в м. Дніпро Дніпропетровської області, не являються частиною фундаменту або несучою конструкцією житлового будинку літ. «Б-5», розташованого в м. Дніпро, Дніпропетровської області по вулиці Володимира Вернадського, 19/21.»
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спеціальним Законом, який встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів, є Закон № 3038-VI.
Відповідно до частини 1 статті 41 Закону № 3038-VI державний архітектурно-будівельний контроль – це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проєктувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.
Порядок здійснення архітектурно-будівельного контролю визначається Кабінетом Міністрів України.
Орган державного архітектурно-будівельного контролю розглядає відповідно до закону справи про адміністративні правопорушення та справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності (частина друга статті 41 Закону № 3038-VI).
Згідно з частиною третьою статті 41 Закону № 3038-VI посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право, зокрема, безперешкодного доступу до місць будівництва об`єктів та до об`єктів, що підлягають обов`язковому обстеженню; складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону; у разі виявлення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил, містобудівних умов та обмежень, затвердженого проєкту або будівельного паспорта забудови земельної ділянки видавати обов`язкові для виконання приписи щодо: а) усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил; б) зупинення підготовчих та будівельних робіт у випадках, визначених цим Законом.
Посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право також проводити перевірку відповідності виконання підготовчих та будівельних робіт вимогам будівельних норм і правил, затвердженим проєктним вимогам, рішенням, технічним умовам, своєчасності та якості проведення передбачених нормативно-технічною і проєктною документацією зйомки, замірів, випробувань, а також ведення журналів робіт, наявності у передбачених законодавством випадках паспортів, актів та протоколів випробувань, сертифікатів та іншої документації.
Аналогічні повноваження органів державного архітектурно-будівельного контролю зазначені й у пункті 11 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 № 553 (далі – Порядок № 553), відповідно до якого посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час проведення перевірки мають право, зокрема, складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону; у разі виявлення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, містобудівних умов та обмежень, затвердженого проєкту або будівельного паспорта забудови земельної ділянки видавати обов`язкові для виконання приписи щодо: усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил; зупинення підготовчих та будівельних робіт у випадках, визначених абзацом шістнадцятим частини першої статті 41 Закону № 3038-VI.
Відповідно до пункту 5 Порядку № 553 державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.
Згідно з пунктом 7 Порядку № 553 позаплановою перевіркою вважається перевірка, що не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю.
Підставами для проведення позапланової перевірки є: подання суб`єктом містобудування письмової заяви про проведення перевірки об`єкта будівництва або будівельної продукції за його бажанням; необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні та декларації про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні та декларації про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об`єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів; виявлення факту самочинного будівництва об`єкта; перевірка виконання суб`єктом містобудівної діяльності вимог приписів органу державного архітектурно-будівельного контролю; вимога головного інспектора будівельного нагляду ДІАМ про проведення перевірки за наявності підстав, передбачених законом; звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності; вимога правоохоронних органів щодо проведення перевірки, складена на підставі ухвали слідчого судді.
Строк проведення позапланової перевірки не може перевищувати десяти робочих днів.
Під час проведення позапланової перевірки посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю зобов`язана пред`явити службове посвідчення та надати копію направлення для проведення позапланової перевірки.
Відповідно до частини першої пункту 9 Порядку № 553 державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності суб`єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об`єкт будівництва.
Згідно з пунктом 13 Порядку № 553 суб`єкт містобудування щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль має право: вимагати від посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю дотримання вимог законодавства; перевіряти наявність у посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю службових посвідчень; бути присутнім під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю; за результатами перевірки отримувати та ознайомлюватись з актом перевірки, складеним органом державного архітектурно-будівельного контролю; подавати в письмовій формі, зокрема через електронний кабінет, свої пояснення, зауваження або заперечення до акта перевірки, складеного органом державного архітектурно-будівельного контролю за результатами перевірки.
Положеннями пунктів 16 та 17 Порядку № 553 визначено, що за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком.
У разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, крім акта перевірки, складається протокол, видається припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил або припис про зупинення підготовчих та/або будівельних робіт. У приписі обов`язково встановлюється строк для усунення виявлених порушень згідно з додатком
З аналізу наведених норм слідує, що посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю здійснюють, зокрема позапланові перевірки суб`єктів містобудування на предмет дотримання ними під час здійснення будівництва вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності та інших нормативних актів, що регулюють даний вид діяльності, та під час здійснення такого контролю мають право на безперешкодний доступ на місце будівництва об`єкта та до об`єктів, що підлягають обов`язковому обстеженню.
Вказаному праву контролюючого органу кореспондує право суб`єкта містобудування бути присутнім під час здійснення перевірки або забезпечити присутність своїх представників у разі дотримання посадовими особами порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю. У такому разі допуск до проведення перевірки є обов`язком такого суб`єкта містобудування.
Згідно із частиною першою статті 9 Закону України від 20.05.1999 № 687-XIV «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проєктної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом № 3038-VI.
За змістом частини п`ятої статті 26 Закону № 3038-VI проєктування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами у такому порядку: 1) отримання замовником або проєктувальником вихідних даних; 2) розроблення проєктної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проєктної документації; 3-1) отримання права на виконання підготовчих та будівельних робіт у випадках, визначених цим Законом; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 4-1) державна реєстрація спеціального майнового права на об`єкт незавершеного будівництва та майбутній об`єкт нерухомості у випадках, визначених законом; 4-2) проведення контрольного геодезичного знімання закінчених будівництвом об`єктів (крім об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1)) та здійснення їх технічної інвентаризації (крім об`єктів, перелік яких визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування); 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; 6) державна реєстрація права власності на закінчений будівництвом та прийнятий в експлуатацію у випадках, визначених цим Законом, об`єкт (його складову).
Відповідно до частини першої статті 31 Закону № 3038-VI проєктна документація на будівництво об`єктів розробляється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, з урахуванням вимог містобудівної документації та вихідних даних і дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил та затверджується замовником.
Згідно із частиною першою статті 34 Закону № 3038-VI замовник має право виконувати будівельні роботи після:
подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю – щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України;
видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт – щодо об`єктів, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками або підлягають оцінці впливу на довкілля згідно із Законом України «Про оцінку впливу на довкілля».
Відповідно до частин першої, другої статті 36 Закону № 3038-VI право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об`єктах, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), об`єктах, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт.
Виконувати будівельні роботи без подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт забороняється.
Згідно з пунктом 2 частини другої статті 2 Закону № 208/94-ВР суб`єкти містобудування, які є замовниками будівництва об`єктів (у разі провадження містобудівної діяльності), або ті, що виконують функції замовника і підрядника одночасно, несуть відповідальність у вигляді штрафу за такі правопорушення як виконання будівельних робіт без повідомлення про початок їх виконання, а також наведення недостовірних даних у такому повідомленні, вчинене щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), – у розмірі тридцяти шести прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Відповідно до ч.1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ст.ст.73-76 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Щодо виявлених під час перевірки порушень.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч.1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Оцінюючи усі докази, надані суду, у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
В постанові Верховного Суду від 18.05.2026 р. зазначено, зокрема, наступне: 
«… судами попередніх інстанцій не надано оцінки тому, що відповідно до схеми об`єкта нерухомості, яка міститься у технічному паспорті від 18.10.2024, наданому позивачем, об`єкт має два входи, позначені як Д-1 та Д-2. Однак, за зазначеною в технічній документації план-схемою поверхів громадського будинку від 25.10.2007, вхід Д-2 за адресою: м. Дніпро, вул. Володимира Вернадського, буд. 19/21, прим. 2, відсутній.
Залишено поза увагою судами і той факт, що як висновок експерта від 28.10.2024 № 0710/24, так і висновок експерта від 29.11.2024 № 93-24, ґрунтуються на даних технічного паспорту від 26.06.2023, тоді як позивач набув право власності 30.05.2023.
Тобто, судами не встановлено наявність / відсутність входу Д-2 за вказаною вище адресою, що власне і оспорюється сторонами, станом на момент купівлі-продажу відповідного об`єкта нерухомості позивачем.
Не надано оцінки судами попередніх інстанцій і посиланням УДАБК Дніпровської міської ради на незаконність проведених позивачем робіт щодо демонтажу приямків, адже об`єднання трьох приямків в один шляхом викопування є складовою реконструкції, спрямованої на зміну функціонального використання об`єкта.»
Водночас, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.06.2025 р. у справі №160/33922/24 встановлено наступні обставини:
«Як встановлено судом, позивач придбав об`єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_2 , 30 травня 2023 року.
Відповідно до схеми об`єкта нерухомості, що міститься у технічному паспорті ТІ01: НОМЕР_1 від 26.06.2023, об`єкт має два входи, позначені як Д-1 та Д-2. Однак, за зазначеною в технічній документації план-схемою поверхів громадського будинку від 25.10.2007, вхід Д-2 за адресою: м. Дніпро, вул. Володимира Вернадського, буд. 19/21, прим. 2, відсутній.
Суд встановив, що відповідно до план-схеми від 25.10.2007 об`єкт нерухомості мав один вхід (Д-1), тоді як технічний паспорт від 26.06.2023 вказує на наявність двох входів (Д-1 та Д-2). Ця розбіжність свідчить про те, що станом на 26.06.2023 було проведено роботи зі створення нового входу (Д-2), що передбачало фізичне втручання в зовнішню стіну будинку. Такі дії, відповідно до пункту 1 постанови КМУ №406 від 07.06.2017, є реконструкцією, яка потребує дозвільних документів.
Суд зазначає, що розширення віконного отвору до розмірів вхідного передбачає фізичне втручання в зовнішню стіну будівлі. Такі роботи змінюють геометричні параметри стіни, впливають на її тепло- та звукоізоляційні властивості, а також можуть порушити архітектурну цілісність будівлі.
У матеріалах справи відсутні докази того, що позивач отримував дозвільні документи на проведення робіт, пов`язаних із втручанням в огороджувальні конструкції. Відповідно до пункту 1 постанов КМУ №406 та №236, такі роботи потребують дозволу, а їх виконання без нього є порушенням законодавства.
Оскільки позивач не надав доказів отримання такого дозволу, зазначені роботи проведено протиправно.
Суд погоджується з позивачем, що відповідно до положень постанови КМУ від 23.06.2021 №681 «Деякі питання забезпечення функціонування Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва» проведення технічної інвентаризації під час укаладення договору купівлі-продажу об`єкту нерухомого майна не є обов`язковим.
Натомість, з 01.08.2021 технічна інвентаризація повинна бути обов`язково проведена, серед іншого, після реставрації, капітального ремонту, реконструкції об`єктів, за якими отримано право на виконання будівельних робіт.
Непроведення позивачем технічної інвентаризації приміщення на момент його придбання не виключає встановлених відповідачами фактів здійснення самовільних будівельних робіт, а так само відповідальності власника об`єкта нерухомості за виявлені після його купівлі порушення будівельних норм і правил.
…
Позивач стверджує, що на основі результатів візуального та інструментального обстеження будівельних конструкцій об`єкта ним демонтовано приямки без втручання у внутрішні конструкції об`єкта нерухомості, зокрема, фасаду будинку, і не проводилося викопування ґрунту.
Відповідно до листа Міністерства регіонального розвитку та будівництва україни від 20.12.2010 №22-22/3622/0/6-10 несучі конструкції - це будівельні конструкції, що становлять несучий остов (каркас) будинку або споруди, забезпечуючи їх надійність і довговічність. Несучі конструкції сприймають основні навантаження (власну масу, масу устаткування, людей, снігу, напір вітру, тиск ґрунту на підземні частини будинку або споруди тощо) і передають їх на основу.
Однак, як вбачається з матеріалів справи, демонтаж приямків, проведений позивачем, здійснювався шляхом викопування ґрунту та оголення фасаду будинку, що потребує дозволу від Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради, оскільки такі роботи можуть створювати аварійні ситуації. Позивач не надав доказів отримання такого дозволу.
Звіт про технічне обстеження від 17.07.2024 (Додаток Б) вказує на незадовільний стан стін та підлоги об`єкта, зокрема тріщини в стінах приямків (розкриття до 2 мм) через підвищену вологість та тиск ґрунту. Суд зазначає, що демонтаж приямків шляхом викопування ґрунту міг посилити ці дефекти, оскільки видалення ґрунту поблизу підпірних стін знижує їх опірність, що підтверджується висновками перевірки від 23.07.2024.
Також, суд зазначає, що з долучених світлин (т.1, а.с. 181) до листа Інспекції з питань благоустрою від 24.09.2024 №3/4-561 вбачається, що позивач провів реконструкцію з трьох приямків в один шляхом їх викопування поблизу фасаду. Тобто, метою будівельних робіт було не лише поліпшення якості об`єкта, а й забезпечення доступу до новоствореного входу Д-2.
З приводу приямків суд зазначає, що об`єднання трьох приямків в один шляхом викопування є складовою реконструкції, спрямованої на зміну функціонального використання об`єкта, що потребує дозвільних документів.
…
Суд не бере до уваги висновок експерта №0710/24 від 28.10.2024 з таких причин.
Як слушно зазначено відповідачами та третьою особою, в основу дослідження експертом взято технічний паспорт від 26.06.2023, тоді як позивач набув право власності 30.05.2023. Експертом не досліджено технічну документацію та інвентаризаційну справу, що діяли на момент купівлі-продажу об`єкта нерухомості, тобто станом на 30.05.2023.
Відсутність порівняння документації від 2007 року (план-схема, яка не містить входу Д-2) (за вісутності складеної на момент купівлі-продажу приміщення) з документацією 2023 року унеможливила встановлення факту створення входу Д-2 шляхом розширення віконного отвору. Це є критичним недоліком, оскільки такі роботи є втручанням в огороджувальні конструкції, що потребує дозволу.
Висновок експерта суперечить наявним у ньому світлинам (т.1, а.с. 181), які підтверджують викопування ґрунту поблизу фасаду, що створює аварійну ситуацію.
Суд зазначає, що викопування ґрунту поблизу фасаду впливає на тиск ґрунту на підземні частини будівлі, що може порушити стабільність несучих конструкцій та створити аварійну ситуацію. Для здійснення таких робіт позивач мав отримати дозвіл, чого не було зроблено.
Відповідно до частини 1 статті 32 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» об`єкти будівництва класифікуються за класом наслідків (СС1, СС2, СС3). З огляду на розташування об`єкта в багатоквартирному будинку, він може бути віднесений до об`єктів із середніми (СС2) або значними (СС3) наслідками, що вимагає отримання дозволу на виконання будівельних робіт, як передбачено частиною 1 статті 34 Закону. Навіть якщо об`єкт належить до СС1, роботи з реконструкції огороджувальних конструкцій потребують повідомлення органу державного архітектурно-будівельного контролю, якого позивач не подав.
Попри заперечення позивача фактів втручання в огороджувальні та несучі конструкції об`єкта нерухомості, у висновку експерта, зокрема, по питаннях №1, 2, 4 (т.1, а.с. 82-83) зазначено, що демонтаж поперечних стінок між приямками здійснювався.
Також, висновок експерта містить розбіжності. Так, згідно з технічним паспортом від 25.10.2007 вхідна група, зазначена у висновку експерта як Д2 та вказана на світлині 6, відсутня. Наявний у технічній документації від 25.10.2007 віконний отвір перетворено на вхідну групу. Проте, експерт у відповіді на питання №5 вказав, отвори вікон не були збільшені, що не відповідає дійсності.
У висновку експерта зазначено про те, що викопування ґрунта не здійснювалося, проте це суперечить наявним у висновку світлинам та висновкам по питанням №1, 2 та 4, оскільки зміна планування та збільшення розмірів приямків неможлива без викопування ґрунта.»
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.06.2025 р. у справі №160/33922/24 набрало законної сили 16.07.2026 р.
В матеріалах справи №160/32247/24 також наявні докази:
- копія технічного паспорту ТІ01:3843-0487-9075-4595 від 26.06.2023 р. (Т. 1 а.с. 106-112;
- висновок експерта №0710/24 від 28.10.2024 р. (Т. 1 а.с. 10-62);
- план поверхів громадського будинку від 25.10.2007 на об`єкт нерухомості (Т. 1 а.с. 163, 164).
Відповідно до ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.06.2025 р. у справі №160/33922/24 надано оцінку невідповідності даних технічного паспорту ТІ01:3843-0487-9075-4595 від 26.06.2023 р. план-схемі поверхів громадського будинку від 25.10.2007 р. Вказані висновки є обов`язковими для врахування при розгляді даної справи. 
Згідно схеми об`єкта нерухомості, яка міститься у технічному паспорті від 18.10.2024 р. ТІ01:8652-3846-7713-5462, наданому позивачем, об`єкт має два входи, позначені як Д-1 та Д-2 (Т. 1 а.с. 64).
Натомість, відповідно до плану поверхів громадського будинку від 25.10.2007 р. на об`єкт нерухомості вхід Д-2 за адресою: м. Дніпро, вул. Володимира Вернадського, буд. 19/21, прим. 2, відсутній (Т. 1 а.с. 163, 164).
Крім того, висновок експерта від 29.11.2024 №93-24 ґрунтуєтся, зокрема, на даних технічного паспорту ТІ01:3843-0487-9075-4595 від 26.06.2023 р. (Т.1 а.с. 69).
При цьому, позивач набув право власності на нежитлове приміщення 30.05.2023 р.
Вказане підтверджує висновок відповідача стосовно того, що ТОВ «КСМЛІВ» було проведено роботи зі створення нового входу (Д-2), що є втручанням у несучі конструкції.
В постанові Верховного Суду від 18.05.2026 р. зроблено наступний висновок:
«Не надано оцінки судами попередніх інстанцій і посиланням УДАБК Дніпровської міської ради на незаконність проведених позивачем робіт щодо демонтажу приямків, адже об`єднання трьох приямків в один шляхом викопування є складовою реконструкції, спрямованої на зміну функціонального використання об`єкта.»
Висновок щодо протиправності проведення ТОВ «КСМЛІВ» реконструкції приямків, а саме, що об`єднання трьох приямків в один шляхом викопування є складовою реконструкції, спрямованої на зміну функціонального використання об`єкта, що потребує дозвільних документів, зроблений в рішенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.06.2025 р. у справі №160/33922/24, яке набрало законної сили, тому є обов`язковим для врахування при розгляді справи №160/32247/24. 
Також, за результатами проведеної перевірки відповідачем встановлено порушення щодо збільшення будівельного об`єма приміщення шляхом заглиблення підлоги з висоти 2,4 м. до 2,9-3,4 м.
Листом КП «Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації» від 21.08.2024 р. №9924 надано копію технічної документації, згідно якої висота приміщень становила 2,4 м.
Під час перевірки відповідачем встановлено виконання будівельних робіт із заглиблення підлоги приміщення, внаслідок чого висота приміщення склала 2,9-3,4 м.
Таким чином, позивачем без отримання дозвільних документів проведено вказані будівельні роботи. 
Щодо процедурних порушень під час проведення перевірки.
В позовній заяві, заявах по суті справи та додаткових поясненнях позивач наполягав на наявності наступних процедурних порушень:
- не повідомлення ТОВ «КСМЛІВ» як суб`єкта містобудування про дату та час проведення перевірки;
- проведення відповідачем перевірки за відсутності уповноваженого представника ТОВ «КСМЛІВ».
При цьому, сторонами не заперечується, що під час проведення перевірки був присутній адвокат Разбітнов К.В., який є представником ОСОБА_3 – директора ТОВ «КСМЛІВ». Цією особою було надано посадовим особам контролюючого органу доступ до приміщень та документи щодо об`єкта будівництва.
Відповідачем не надано доказів повідомлення ТОВ «КСМЛІВ» про дату та час проведення перевірки.
Позивачем не заперечується отримання акта перевірки та рішень, прийнятих за результатами перевірки.
ТОВ «КСМЛІВ» скористалось правом на оскарження припису та постанови про накладення штрафу в судовому порядку. 
При розгляді справи судом підприємством було надано документацію в спростування наявності зазначених в оскаржуваних рішеннях порушень. 
За результатами розгляду справи №160/32247/24 суд прийшов до висновку про наявність допущених ТОВ «КСМЛІВ» порушень щодо втручання у несучі конструкції. 
Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду від 16.12.2021 у справі № 640/11468/20, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення»; межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови безумовного дотримання ним передбаченої законом процедури прийняття такого рішення.
Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 11.05.2022 у справі № 400/1510/19, від 05.07.2022 у справі № 522/3740/20, від 27.09.2022 у справі № 320/1510/20, від 03.10.2022 у справі № 400/1510/19, від 01.11.2022 у справі № 640/6452/19 та від 18.01.2023 року у справі № 500/26/22.
У постанові від 23.04.2020 у справі №813/1790/18 Верховний Суд виснував: «коллегія суддів наголошує на необхідності дотримання встановленої законом процедури прийняття відповідного акту, проте, звертає увагу, що саме по собі порушення такої процедури може бути підставою для скасування рішення суб`єкта владних повноважень лише за тієї умови, що таке порушення вплинуло або могло вплинути на правильність оскаржуваного рішення.
Певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акта (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі).
Отже, саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.
Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття.
Так, дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків (ultra vires action - invalid act). Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.
Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.
Суд наголошує, що, у відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.
Таким чином, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення».
Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття».
Отже, суд, не применшуючи значення необхідності дотримання встановленої законодавством процедури прийняття та оформлення того чи іншого рішення, вважає, що навіть в разі підтвердження факту порушення відповідачем окремих процедурних питань при прийнятті оскаржуваного рішення, це не може потягнути за собою безумовне його скасування у випадку, якщо такі порушення не мали наслідком прийняття незаконних рішень.
Суд також вважає за необхідне звернути увагу на поняття надмірного формалізму, який відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постановах від 18.05.2018 у справі № 826/11106/17, від 28.10.2018 у справі № 826/14749/16, від 27.11.2019 у справі № 826/15257/15, від 25.03.2020 у справі № 805/4508/16-а, від 20.05.2020 у справі № 809/1031/16, від 31.03.2021 у справі № 620/2520/20, від 19.05.2021 у справі № 210/5129/17, від 20.05.2022 у справі № 340/370/21 та від 27.09.2022 у справі № 320/1510/20, слід розуміти як надмірне прагнення до чистоти, переваги форми над змістом.
Поняття «пуризм» (надмірний формалізм) було введено у правовий обіг ЄСПЛ. Так, у рішенні у справі «Сутяжник проти Росії» (заява № 8269/02) ЄСПЛ зробив висновок про те, що не може бути скасоване правильне по суті судове рішення та не може бути відступлено від принципу правової визначеності лише задля правового пуризму, судове рішення може бути скасоване лише з метою виправлення істотної судової помилки. У цій справі рішення арбітражного суду, яке набрало законної сили, було скасовано в порядку нагляду з припиненням провадження у справі суто з підстави того, що спір не підлягав розгляду арбітражними судами, хоча у подальшому вимоги заявника були задоволені судом загальної юрисдикції. Ухвалюючи рішення ЄСПЛ виходив з того, що, хоча як принцип, правила юрисдикції повинні дотримуватися, однак, враховуючи обставини даної справи, була відсутня соціальна потреба, яка б виправдовувала відступлення від принципу правової визначеності.
Отже, «правовий пуризм» - невідступне слідування вимогам процесуальних та/або процедурних норм; надмірно формально сурове (бюрократичне) застосування правових норм й вчинення дій, що мають юридичне значення, без врахування їх доцільності (розумності, добросовісності), обставин конкретної справи, а також необхідності забезпечення ефективної реалізації та/або захисту прав особи та суспільних (публічних) інтересів.
Таким чином, наведені позивачем в позовній заяві процедурні порушення не впливають на правомірність оскаржуваних рішень.
Згідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України в разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень.
Керуючись ст. ст. 72-77, 242-246, 250, 255, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «КСМЛІВ» до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради, третя особа: Дніпровська міська рада, про визнання протиправними та скасування припису, постанови – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Рябчук