Справа №295/5246/26
Категорія 38
2/295/3499/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.07.2026 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі головуючої судді Стрілецької О.В.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Тайгер-Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
ВСТАНОВИВ:
І. Короткий зміст позовних вимог
Позивач шляхом використання Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи «Електронний суд» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №68265027 від 19.06.2024 у розмірі 27360,00 грн, яка складається із заборгованості: за тілом кредитом – 4000,00 грн, за відсотками – 21360,00 грн, штраф - 2000,00 грн, а також судові витрати.
Позов обґрунтований тим, що 19.06.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «Тайгер- Фінанс» та ОСОБА_1 укладений договір про споживчий кредит №68265027, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 5000,00 грн на строк 360 днів до 14.06.2025 зі сплатою відсотків у розмірі 1,4 % у день користування кредитними коштами протягом пільгового періоду та у розмірі 1,5 % у день протягом поточного періоду. 
Позивач посилається на те, що відповідач умови кредитного договору не виконав, кредитні кошти в установлений графіком строк не повернув, станом на 13.06.2025 має заборгованість за кредитним договором у сумі 27360,00 грн, яку просить стягнути на свою користь.

ІІ. Процедура та позиції сторін
Відповідно до ухвали Богунського районного суду м. Житомира від 20.04.2026 у справі відкрито провадження та постановлено розгляд справи проводити у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін.
Копія ухвали про відкриття провадження у справі направлялась відповідачу за зареєстрованим місцем його проживання (а. с. 30), проте поштове відправлення повернулось на адресу суду не врученим з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою», а відтак на підставі п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України відповідач вважається таким, що копію процесуального рішення отримав (а. с. 38-39).
Крім того, копія ухвали про відкриття провадження у справі судом надсилалась та доставлена до електронної скриньки, вказаної позивачем в позовній заяві, яка була зазначена відповідачем під час укладення кредитного договору, що підтверджується змістом довідки про доставку електронного листа, складеного відповідальним працівником суду (а. с. 37).
Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Сторони не скористались своїм правом та не подали до суду клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.
Заяви по суті справи до суду також не надходили.

ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню 
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
У частині 1, 2 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).
Згідно зі ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. 

ІV. Обставини, встановлені судом, докази на їх підтвердження та мотиви суду
Судом встановлено, що 19.06.2024 між ТОВ «Фінансова Компанія «Тайгер-Фінанс» та ОСОБА_1 в електронній формі укладений договір про споживчий кредит №68265027, який підписаний відповідачем електронним цифровим підписом з одноразовим ідентифікатором t9kvlwjm (а. с. 4-10).
Відповідно до п.1.1. договору кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п.1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п.1.2. договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити проценти за користування кредитом відповідно до графіку платежів та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника. Типом кредиту є кредит.
Згідно з п.1.2. договору сума (загальний розмір) кредиту становить 4000,00 грн.
У пункті 1.3 договору передбачено, що кредит надається/видається 2024 року загальним строком на 360 днів за умови виконання позичальником графіку платежів, з 19.06.2024. Строк, на який надається окрема частина кредиту, встановлюється графіком платежів.
За умовами п. 1.4 договору, повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом має здійснюватися позичальником відповідно до графіку платежів. Остаточний термін (дата) повернення кредиту і сплати процентів за користування кредитом (за умови дотримання графіку платежів): 14.06.2025.
Згідно з п. 1.5.1 договору, пільгова процентна ставка за користування кредитом становить 1,2% відсотків в день .
У пункті 2.1 договору передбачено, що кредитні кошти надаються позичальнику шляхом безготівкового переказу на банківську платіжну картку/особистий рахунок позичальника (уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача).
Зі змісту п. 2.2.3 договору вбачається, що за користування кредитом нараховуються проценти протягом пільгового періоду (15 днів) у розмірі 1,2% у день, процентна ставка протягом стандартного періоду (345 днів) становить 1,5 % у день. 
На виконання умов договору про споживчий кредит №68265027 від 19.06.2024відповідачу були надані кредитні кошти шляхом здійснення переказу 19.06.2024 у сумі 4000,00 грн, що підтверджується змістом довідки підтвердження успішної оплати ТОВ «ФК «Контрактовий дім» (а. с. 14).
З матеріалів справи, досліджених судом, встановлено, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти в розмірі, який визначений договором. 

У статтях 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов забороняється.
За правилами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Встановивши, що відповідно до умов кредитного договору відповідач отримав кредитні кошти, судом не встановлено, що він належним чином виконав свої зобов`язання з їх повернення у повному обсязі та сплатив інші платежі за договором, що призвело до виникнення заборгованості.
Згідно з розрахунком заборгованості, складеним позивачем, станом на 13.06.2025 заборгованість за кредитним договором становить 27360,00 грн, з яких: за тілом кредиту - 4000,00 грн; проценти – 21360,00 грн, які нараховані за період з 19.06.2024 по 13.06.2025, тобто в межах загального строку кредитування, який становить 360 днів, штраф – 2000,00 грн (а. с. 15-17).
З огляду на те, що відповідачка порушила умови договору щодо своєчасного повернення отриманих коштів, суд вважає обґрунтованою вимогою про стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 4000,00 грн. 

Щодо стягнення заборгованості за відсотками.
Позивач просить стягнути відсотки, які нараховані у межах строку кредитування по 13.06.2025 (п. 1.4 договору).
Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості вбачається, що за період з 19.06.2024 по 04.07.2024 відсотки за користування кредитом нараховувались за пільговою ставкою 1,2 % у день; за період з 05.07.2024 по 13.06.2025 - за ставкою 1,5 % у день (п. 2.2.3 договору).
Суд не в повній мірі погоджується з заявленим до стягнення розміром відсотків з огляду на таке.
22 листопада 2023 року був прийнятий Закон України № 3498-ІХ "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" (далі - Закон № 3498-ІХ), який набрав чинності 24 грудня 2023 року.
Вказаним Законом були внесені зміни до Закону України "Про споживче кредитування".
Зокрема, статтю 8 Закону України "Про споживче кредитування" доповнено частиною п`ятою, в якій визначено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.
Водночас, в п. 17 "Прикінцевих та перехідних положень" Закону України "Про споживче кредитування" передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5%; протягом наступних 120 днів - 1,5%.

Відтак, відповідно до ст. 8, положень п. 17 "Прикінцевих та перехідних положень" Закону України "Про споживче кредитування" максимальний розмір денної процентної ставки у період з 21.08.2024 не міг перевищувати – 1 % в день.
З огляду на те, що у період з 21.08.2024 по 13.06.2025 відсотки нараховані за відсотковою ставкою 1,5% у день, таке нарахування не відповідає імперативним обмеженням щодо максимального розміру процентної ставки, які передбачені у нормах Закону України "Про споживче кредитування".
За таких обставин, за період з 21.08.2024 по 13.06.2025 відсотки підлягають перерахунку за процентною ставкою 1 % у день і становлять 11920,00 грн (4000,00 грн (тіло кредиту) х 1,0 % х 298 днів).
Нарахування відсотків за період з 19.06.2024 по 20.08.2024 у розмірі 3540,00 грн (62 дні за відсотковими ставками 1,2% та 1,5% в день) відповідало нормам чинного законодавства та умовам укладеного договору, тому було правомірним, що підтверджується змістом розрахунку заборгованості.
А відтак, загальна заборгованість за відсотками, яка підлягає нарахуванню за період з 19.06.2024 по 13.06.2025 становить 15460,00 грн (3540,00 грн + 11920,00 грн).
Отже, заборгованість за відсотками за договором кредиту, яка підлягає стягненню з відповідача становить 15460,00 грн.
Вимоги про стягнення відсотків у розмірі 21360,00 грн задоволенню не підлягають, оскільки таке нарахування проведено з порушенням норм Закону України "Про споживче кредитування". 

Щодо стягнення штрафу за кредитним договором.
Звертаючись до суду з позовом позивач, окрім стягнення заборгованості за тілом кредиту, відсотками за користування кредитними коштами, просить стягнути з відповідача штраф у розмірі 2000,00 грн.
Частиною 1 ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Згідно зі ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до п. 18 Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Надалі строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався і діє по теперішній час.
Кредитний договір укладений ОСОБА_2 під час дії воєнного стану, отже, на правовідносини, які склались між сторонами поширюється дія п.18 Перехідних положень ЦК України.
Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року в справі № 706/68/23 дія п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України розповсюджується на кредитний договір.
Аналогічний правовий висновок, щодо застосування п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, викладений у постанові Верховного Суду від 12.06.2024 у справі № 910/10901/23.
Верховний Суд у своїй постанові від 31.01.2024 року №183/7850/22 зазначив, що тлумачення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч.2 ст.625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Практика Верховного Суду в цих правовідносинах є послідовною і незмінною.
Отже, суд вважає, що нарахування неустойки (штрафу, пені) за невиконання грошових зобов`язань у період дії воєнного стану є неправомірним, а відтак позовні вимоги у цій частині задоволенню не підлягаю.

Проаналізувавши надані позивачем докази в їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, надавши оцінку нормам матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, з урахуванням принципу диспозитивності, суд дійшов висновку, що відповідач допустив неналежне виконання грошового зобов`язання, що призвело до порушення майнових прав позивача, а відтак заявлені вимоги підлягають задоволенню частково з підстав, наведених вище по тексту рішення, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 19460,00 грн, з яких: 4000,00 грн - тіло кредиту; 15460,00 грн - відсотки за користування кредитними коштами. У задоволенні решти вимог суд відмовляє, оскільки вони не відповідають нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

V. Розподіл судових витрат 
Відповідно до положень ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За правилами ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
 
Отже, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 1990,30 грн (2662,40 грн х 71% від задоволених вимог).

 
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
На підтвердження вимоги позивача про стягнення з відповідача судових витрат на оплату професійної правничої допомоги в сумі 8000,00 грн суду надані копії: договору №0207 про надання правової допомоги від 02.07.2025, згідно з п. 2.3 якого вартість наданих послуг за одну кредитну справу становить 8000,00 грн; акту № 268 від 14.01.2026, детального опису наданих послуг до акту № 268 від 14.01.2026, згідно з яким надані послуги: усна консультація клієнта 30 хв., ознайомлення з матеріалами кредитної справи 2 год., погодження правової позиції клієнта 30 хв., складання позовної заяви 3 год. 30 хв., що разом становить 6 год. 30 хв. (а. с. 20-21). 
З огляду на те, що позовні вимоги задоволені частково, на підставі п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України витрати з надання професійної правничої допомоги підлягають розподілу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становить 5680,00 грн (8000,00 грн х 71%).
Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Отже, ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
У постанові Верховного Суду від 02.07.2020 у справі № 362/3912/18 та у додатковій постанові від 30.09.2020 у справі № 201/14495/16-ц зазначено, що суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, постанова від 05.07.2023 у справі № 911/3312/21).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80, від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.
Відповідно до послідовної практики Верховного Суду, визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо (постанови Верховного Суду від 09.03.2021 у справі № 200/10535/19-а, від 18.03.2021 у справі № 520/4012/19, від 23.04.2021 у справі № 521/15516/19, від 14.06.2021 у справі № 826/13244/16).
Враховуючи категорію і складність цієї справи, яка за характером спірних правовідносин є малозначною, розглянута в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, розмір заявлених до стягнення вимог, те, що позовні вимоги задоволені частково, беручи до уваги обсяг та характер виконаної адвокатом роботи, яка складається фактично з підготовки позовної заяви та направлення її до суду, з огляду на зміст позовної заяви, яку складав адвокат, яка є типовою, значною мірою містить лише загальні формулювання і посилання на правові норми, виходячи з принципів співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності наданих адвокатських послуг, суд вважає не підтвердженою необхідність складання позовної заяви протягом 3 год. 30 хв., а також ознайомлення з матеріалами кредитної справи протягом 2 год., консультацію та погодження правової позиції в кожній справі, які є однотипними, подаються до суду у значній кількості, а відтак суд робить висновок, що витрати на надання правничої допомоги підлягають зменшенню, судом не встановлена їх доцільність в такому розмірі, а тому суд стягує з відповідача на користь позивача витрати з надання правничої допомоги в сумі 4000,00 грн.
Керуючись ст. 12, 13, 141, 259, 263-265, 268, 273, 353, 354, 280-282 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов задоволити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Тайгер-Фінанс» заборгованість за договором про споживчий кредит №68265027 від 19.06.2024 у розмірі 19460,00 грн, з яких: 4000,00 грн - тіло кредиту; 15460,00,00 грн - відсотки, а також стягнути судовий збір у розмірі 1990,30 грн та витрати з надання правничої допомоги у розмірі 4000,00 грн.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Тайгер- Фінанс», місцезнаходження: м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корп. 28, ЄДРПОУ 43561909.
Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Суддя О.В. Стрілецька