ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

79014, м. Львів, вул. Личаківська, 128

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.08.2026 Справа № 914/743/26 
Господарський суд Львівської області у складі судді Петрашка М.М., розглянувши в порядку письмового провадження матеріали заяви (вх.№3446/26 від 24.07.2025) Товариства з обмеженою відповідальністю "Гіпро Інжиніринг"
про ухвалення додаткового рішення
у справі №914/743/26
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Гіпро Інжиніринг"
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Баушпар"
про стягнення 2572013,47 грн вартості неповернутого орендованого майна та 752195,07 грн штрафу

ВСТАНОВИВ
У провадженні Господарського суду Львівської області перебуває справа №914/743/26 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Гіпро Інжиніринг" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Баушпар" про стягнення 2572013,47 грн вартості неповернутого орендованого майна та 752195,07 грн штрафу.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 21.07.2026 зменшені позовні вимоги задоволено повністю, вирішено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Баушпар» (адреса: 79020, Львівська обл., місто Львів, вулиця Варшавська, будинок 136 квартира 30; ідентифікаційний код: 41001204) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Гіпро Інжиніринг» (адреса: 01054, місто Київ, вулиця Бульварно- Кудрявська, будинок 26, офіс 214; ідентифікаційний код: 42616464) 2 572 013,47 грн вартості неповернутого орендованого майна, 752 195,07 грн штрафу та 39 890,51 грн судового збору.
На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла заява (вх.№3446/26 від 24.07.2025) Товариства з обмеженою відповідальністю "Гіпро Інжиніринг" про ухвалення додаткового рішення у справі №914/743/26.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.07.2026 заяву (вх.№3446/26 від 24.07.2025) про ухвалення додаткового рішення у справі №914/743/26 передано для розгляду судді Петрашкові М.М. Інформацію внесено до системи автоматизованого розподілу.
Ухвалою суду від 27.07.2026 вказану заяву прийнято до розгляду в порядку письмового провадження.
Суд, розглянувши заяву позивача про ухвалення додаткового рішення, зазначає наступне.
У позовній заяві позивачем наведено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 451317,00 грн.
При цьому позивач у судовому засіданні 21.07.2026 заявив, що докази понесення судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката будуть надані суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення.
Відповідно до частини 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. (пункт 1 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України)
Як вбачається із матеріалів справи, 07.08.2025 між адвокатом Коротуном Олександром Михайловичем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Гіпро Інжиніринг" (клієнт) укладено договір №07082025 про надання правничої (правової) допомоги, відповідно до пункту 1.1. якого адвокат зобов`язується надати Клієнту послуги щодо надання правничої (правової) допомоги в обсязі і на умовах передбачених даним Договором, а Клієнт зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги.
Згідно з пунктом 4.1. договору порядок обчислення гонорару за ведення конкретної судової справи, підстави для зміни розміру гонорару, порядок та строки його сплати визначаються Сторонами у додаткових угодах до цього Договору.
Відповідно до пункту 4.2. договору у випадку, якщо Адвокат представляє інтереси Клієнта в судовій справі в порядку загального чи спрощеного судочинства предметом позову якої є стягнення грошових коштів, порядок визначення та сплати гонорару визначається додатковою угодою до даного Договору. При цьому, розмір гонорару Адвоката у відповідній судовій справі має становити не менше 10 (десяти) % від суми стягнутих судом на користь Клієнта грошових коштів або від суми, яку суд відмовив стягнути з Клієнта на користь позивача. У даних випадках розмір витрат Клієнта на правову допомогу повинен визначатися у судових рішеннях, які набрали законної сили.
При представництві інтересів Клієнта у справах наказного провадження, розмір гонорару Адвоката має становити не менше 10 (десяти) % від фактичної суми стягнутих судом на користь Клієнта грошових коштів. Відповідні грошові кошти сплачуються Клієнтом на користь Адвоката відповідно до умов, які будуть визначатися додатковою угодою до даного Договору (пункт 4.3. договору).
Згідно з пунктом 5.1. договору зміни та доповнення до умов Договору здійснюються за згодою Сторін і оформлюються у письмовій формі додатковими угодами до Договору.
Пунктом 6.1. договору передбачено, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та діє до 01.09.2026 року включно, з урахуванням п.2.2. цього Договору.
09.03.2026 між адвокатом Коротуном Олександром Михайловичем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Гіпро Інжиніринг" (клієнт) укладено додаткову угоду №9 до Договору про надання правничої (правової) допомоги №07082025 від 07.08.2025 відповідно до пункту 1 якої, відповідно до умов п.4.1. Договору Сторони погодили, що Адвокат здійснює представництво інтересів Клієнта у Господарському суді Львівської області у справах позовного провадження за позовом Клієнта до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БАУШПАР» (код ЄДРПОУ 41001204) про стягнення заборгованості за договором оперативної оренди обладнання від 20.05.2024 №20/5-0 (далі - Договір оренди), в тому числі у справах позовного провадження, які стосуються повернення майна Клієнта після закінчення Договору оренди.
У пункті 3 додаткової угоди №9 до договору Сторони дійшли згоди про те, що:
3.1. Клієнт у найкоротший строк надає Адвокату всі наявні документи, які стосуються виникнення заборгованості по договору оперативної оренди обладнання, а саме: Договір оренди та всі додаткові угоди до нього, акти приймання-передачі орендованого обладнання, акти наданих послуг, розрахунок заборгованості, листування із боржником із приводу заборгованості, платіжні інструкції про сплату судового збору за звернення до суду першої інстанції із матеріальними вимогами до боржника.
3.2. Протягом 5 (п`яти) календарних днів з дня надання Клієнтом необхідних документів Адвокат готує позовну заяву про стягнення заборгованості та подає її через систему «Електронний суд» до Господарського суду Львівської області.
3.3. Всі процесуальні документи, які подаються від імені Клієнта в рамках відповідного наказного провадження Адвокат готує, підписує та подає особисто.
3.4. Адвокат забезпечує отримання у Господарському суді Львівської області в інтересах Клієнта у строки визначені Господарським процесуальним кодексом України: рішення та ухвали суду, наказ про примусове виконання рішення суду.
3.5. У випадку відмови (часткової відмови) у задоволенні позову, питання оскарження відповідного рішення суду Сторони вирішують окремо.
Відповідно до пункту 4 додаткової угоди №9 до договору, із врахуванням п.1 даної додаткової угоди № 9 до Договору Сторони погодили, що сума гонорару, яка сплачується Адвокату є «гонораром успіху» та сплачується Клієнтом виключно у випадку задоволення (часткового задоволення) позовних вимог до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БАУШПАР» (код ЄДРПОУ 41001204). У всіх інших випадках (укладення мирової угоди, залишення позову без розгляду тощо) сплата гонорару не передбачається.
Згідно з пунктом 5 додаткової угоди №9 до договору, розмір гонорару Адвоката є фіксованим та складає 10 (десять) відсотків від фактичної суми грошових коштів, які будуть стягнуті з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БАУШПАР» (код ЄДРПОУ 41001204), згідно із рішенням Господарського суду Львівської області. У випадку, якщо рішення суду стосується витребування майна в натурі, розмір Гонорару враховується у процентному відношенні до вартості відповідного майна. Розмір гонорару Адвоката не залежить від кількості судових засідань, кількості підготовлених процесуальних документів тощо.
Гонорар Адвокату виплачується після набрання відповідним рішенням суду законної сили та після фактичного отримання Клієнтом грошових коштів або майна на виконання відповідного судового рішення щодо стягнення заборгованості з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БАУШПАР» (код ЄДРПОУ 41001204) за Договором оренди (пункт 6 додаткової угоди №9 до договору).
У поданій заяві (вх.№3446/26 від 24.07.2026) про ухвалення додаткового рішення представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Гіпро Інжиніринг" зазначив, що загальна сума задоволених позовних у справі №914/743/26 складає 3324208,54 грн, відтак розмір гонорару адвоката у даній справі складає 332420,85 грн (3 324 208,54 Х 10% : 100).
Таким чином, заявник просить ухвалити додаткове рішення про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Баушпар" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Гіпро Інжиніринг" витрати на професійну правничу допомогу у сумі 332420,85 грн.
За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).
Разом з тим, згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).
Згідно з частиною 1 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно із частиною 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 126 ГПК України).
Як вбачається із матеріалів справи, відповідач не скористався своїм правом на подання клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення у справі №914/743/26 не подав.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/WestAllianceLimited" проти України", заява N 19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Відповідно до сталої практики Верховного Суду (постанова КГС ВС від 07.08.2018 у справі №916/1283/17, від 30.07.2019 у справі N 902/519/18), у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Крім того, Верховний Суд у своїх рішеннях зазначив, що для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (постанови КГС ВС від 10.10.2018 у справі N 910/21570/17, від 14.11.2018 у справі N921/2/18, додаткова постанова КГС ВС від 11.12.2018 у справі N910/2170/18, від 10.10.2019 у справі N909/116/19, від 18.03.2021 у справі N910/15621/19, постанова ВП ВС від 19.02.2020 у справі N 755/9215/15-ц, додаткова ухвала ВС від 21.07.2020 справі N915/1654/19, постанова ВП ВС від 07.07.2021 у справі N910/12876/19, постанова ВС від 24.01.2022 у справі N911/2737/17).
Пунктом 3.2. рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини у справі "Баришевський проти України", "Двойних проти України", заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Зазначені висновки узгоджуються із висновками, викладеними в постановах Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2021 у справі №550/936/18, від 04.06.2019 у справі №9901/350/18 та додатковій постанові у зазначеній справі від 12.09.2019, а також у постановах Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, від 26.05.2020 у справі №908/299/18.
Необхідно зазначити, що Об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19 зазначила, що загальне правило розподілу судових витрат визначене у частині четвертій статті 129 ГПК України. Разом з тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Водночас, як вказано у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 30.01.2023 у справі №910/7032/17, стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.
Поряд з цим не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20).
Частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Враховуючи вищезазначене, дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи та хід розгляду даної справи, беручи до уваги обсяг наданих адвокатом послуг, категорію та складність справи, орієнтовний час, необхідний адвокату для виконання відповідних робіт (надання послуг), ціну та предмет позову у даній справі, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, суд дійшов висновку, що в даному випадку обґрунтованими та пропорційними до предмета спору є витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 49863,13 грн, що становить 1,5% від суми коштів, стягнутих з відповідача на користь позивача за судовим рішенням. Суд вважає, що саме такий розмір витрат на професійну правничу допомогу є достатньо обґрунтованим.
При цьому суд враховує поведінку відповідача у даній справі щодо врегулювання спору під час розгляду даної справи, зокрема, як встановлено рішенням Господарського суду Львівської області від 21.07.2026, після відкриття провадження у справі відповідачем повернута частина орендованого майна на суму 1188961,90 грн з ПДВ. Водночас як вказано у рішенні суду, відповідач не заперечив щодо вартості неповернутого майна на суму 2 572 013,47 грн. 
Керуючись статтями 74, 123, 126, 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ
1. Заяву (вх.№3446/26 від 24.07.2025) Товариства з обмеженою відповідальністю "Гіпро Інжиніринг" про ухвалення додаткового рішення у справі №914/743/26 задовольнити частково.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Баушпар" (79020, місто Львів, вулиця Варшавська, будинок 136, квартира 30, ідентифікаційний код — 41001204) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Гіпро Інжиніринг" (01054, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 26, офіс 214, ідентифікаційний код — 42616464) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 49863,13 грн.
3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили, відповідно до статті 327 Господарського процесуального кодексу України.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.
Додаткове рішення може бути оскаржено в порядку та строки, визначені главою 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст додаткового рішення підписано 17.08.2026.

Суддя Петрашко М.М.