П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/37880/25	

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді – Коваля М.П.,
суддів – Джабурія О.В.,
– Вербицької Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 травня 2026 року, прийняте у складі суду судді Харченко Ю.В в місті Одеса, по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,- 

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому позивач просив суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відмову у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю, завдану працівнику об`єктів критичної інфраструктури, державному службовцю, посадовій особи місцевого самоврядування внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України №150001-82246408-2025-2 від 16.07.2025 р.;
- зобов`язати відповідача призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу за шкоду життю та здоров`ю, завдану працівнику об`єктів критичної інфраструктури, державному службовцю, посадовій особі місцевого самоврядування внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04 травня 2026 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного Управління Пенсійного Фонду України в Одеській області №15001-82246408-2025-2 від 16.07.2025 року про відмову у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю, передбаченої Законом України «Про одноразову грошову допомогу за шкоду життю та здоров`ю, шкоду працівникам об`єктів критичної інфраструктури, державним службовцям, посадовим особам місцевого самоврядування внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу за шкоду життю та здоров`ю, відповідно до приписів Закону України «Про одноразову грошову допомогу за шкоду життю та здоров`ю, завдану працівникам об`єктів критичної інфраструктури, державним службовцям, посадовим особам місцевого самоврядування внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України» від 20.03.2023 року №2980-ІХ, на підставі поданої ОСОБА_1 заяви від 09.07.2025 року, та доданих до неї документів.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області звернулось до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на те, що рішення суду винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому просить скасувати оскаржуване рішення та винести нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що акт спеціального розслідування нещасного випадку стосовно позивача не було складено за формою передбаченою Порядком №1396, а обставинами, за яких нещасний випадок визнано комісією пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби і за яких складено акт за формою НВ-3, є погіршення стану його здоров`я, що не є наслідком військової агресії російської федерації. Апелянт наголошує, що оскільки отримання травми позивачем відбулося під час проходження військової служби, призначення будь-яких виплат одноразової грошової допомоги у зв`язку зі шкодою здоров`ю повинно здійснюватися виключно на підставі порядку, визначеного Постановою №975, а не Законом №2980. 
Представником позивача надано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначено про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити повністю, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Доводи відзиву ґрунтуються на тому, що позивач є посадовою особою місцевого самоврядування в розумінні Закону №2980-IX, та факт його одночасного перебування на військовій службі за мобілізацією не позбавляє його цього статусу та права на отримання допомоги, передбаченої цим Законом.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 працює в Великодальницькій сільській раді Одеського району Одеської області на посаді начальника відділу планування соціально-економічного розвитку, надзвичайних ситуацій, цивільного захисту населення та з питань оборони і мобілізаційної роботи з 10.03.2021 року. 
07 березня 2022 року ОСОБА_1 мобілізовано на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 . 
23 липня 2024 року ОСОБА_1 отримав травми: «закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, травматичну невропатію шийного нерву голови, забійну рану лівої надбрівної області, садна лівої вилкової області», які підтверджуються Довідкою про обставини травми №1628 від 16.08.2024 р., за підписом командира Військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_2 та Актом проведення розслідування нещасного випадку від 25 липня 2024 р. 
Відповідно до змісту вказаної довідки ОСОБА_1 , під час виконання обов`язків військової служби, перебуваючи у відрядженні, на території військового містечка № НОМЕР_3 Білгород-Дністровської КЕЧ, м. Болград Одеської області, при виконанні робіт з демонтажу сховища збірно-розбірного металевого № 42 отримав сонячний удар, втратив свідомість і впав з висоти свого зросту, внаслідок чого вдарився головою об підлогу. У стані алкогольного та наркотичного сп`яніння не перебував.
19 вересня 2025 р. Великодальницьким сільським головою видано Розпорядження за №21 «Про вихід на роботу ОСОБА_1 , у зв`язку зі звільненням з військової служби у запас» на підставі ст.119 КЗпП України.
У зв`язку з чим 09 липня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Головного Управління Пенсійного Фонду України в Одеській області з відповідною заявою №7183 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю, завдану працівнику об`єктів критичної інфраструктури, державному службовцю, посадовій особи місцевого самоврядування внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України, до якої були долучені наступні документи: - копія акта спеціального розслідування нещасного випадку, затвердженого по формі НВ-2 від 25.07.2024; - копія акта травмування, затвердженого по формі НВ-3 25.07.2024; - виписка з акта огляду МСЕК 2-18 ААВ № 520830 від 18.04.2022; - паспорт громадянина України ОСОБА_1 НОМЕР_4 .
Проте, рішенням за №150001-82246408-2025-2 від 16.07.2025 р. Головним управлінням ПФУ в Одеській області ОСОБА_1 відмовлено в призначені одноразової грошової допомоги, мотивуючи тим, що акт спеціального розслідування нещасного випадку не складався по формі, передбаченій Порядком №1396.
Вважаючи вказане рішення відповідача протиправним, позивач звернувся до суду з метою захисту та відновлення порушених прав.
Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю, завдану працівнику об`єктів критичної інфраструктури, державному службовцю, посадовій особи місцевого самоврядування внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України, натомість відсутність акта спеціального розслідування нещасного випадку, що стався, саме за формою Н-1 згідно з додатком 11-1, не може слугувати підставою для відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги.
Вирішуючи дану справу в апеляційній інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Згідно положень статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Закон України «Про одноразову грошову допомогу за шкоду життю та здоров`ю, завдану працівникам об`єктів критичної інфраструктури, державним службовцям, посадовим особам місцевого самоврядування внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України» від 20.03.2023 року № 2980-IX (далі – Закон № 2980-IX) спрямований на підтримку деяких категорій осіб, які стали особами з інвалідністю у зв`язку з пораненням, каліцтвом, контузією або внаслідок захворювання, пов`язаних з виконанням посадових (службових, професійних) обов`язків у період військової агресії Російської Федерації проти України в районах проведення воєнних (бойових) дій або в районах, що піддавалися бомбардуванням, авіаударам та іншим збройним нападам, а у разі загибелі (смерті) зазначених осіб - на підтримку членів їхніх сімей.
Відповідно ст.1 Закону № 2980-IX право на призначення і виплату одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю мають особи з числа працівників об`єктів критичної інфраструктури, державних службовців, посадових осіб місцевого самоврядування, які стали особами з інвалідністю у зв`язку з пораненням, каліцтвом, контузією або внаслідок захворювання, пов`язаних з виконанням посадових (службових, професійних) обов`язків у період військової агресії Російської Федерації проти України в районах проведення після 24 лютого 2022 року воєнних (бойових) дій або в районах, що піддавалися після цієї дати бомбардуванням, авіаударам та іншим збройним нападам.
Відповідно до ч.ч. 1,6 ст. 3 Закону № 2980-IX одноразова грошова допомога за шкоду життю та здоров`ю призначається і виплачується за рішенням органу, визначеного Кабінетом Міністрів України.
Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України було затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю, завдану працівникам об`єктів критичної інфраструктури, державним службовцям, посадовим особам місцевого самоврядування внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України від 27.12.2023 року № 1396 (далі Порядок № 1396, тут і далі в редакції, чинній на 01.11.2024).
Відповідно п. 2 Порядку №1396 особи, які відповідно до статті 1 Закону мають право на отримання одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю (далі - отримувачі), подають до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - уповноважений орган) заяву про призначення і виплату одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю, завдану працівникам об`єктів критичної інфраструктури, державним службовцям, посадовим особам місцевого самоврядування внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України (далі - заява), за формою згідно з додатком.
Відповідно до п. 10 Порядку № 1396 призначення і виплата одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю здійснюється на підставі таких документів та відомостей:
заяви кожної особи, яка має право на отримання одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю, або законного представника про призначення одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю (за малолітніх або неповнолітніх осіб заяву подає один із батьків, опікун, піклувальник або інший законний представник, за недієздатну особу або особу, цивільна дієздатність якої обмежена, - опікун або піклувальник відповідно);
копії особистого розпорядження (у разі наявності), засвідченої командиром/керівником підрозділу/керівником органу, в якому особа, зазначена в частині першій статті 1 Закону, служила/працювала, або нотаріусом;
копії паспорта громадянина України/тимчасового посвідчення громадянина України (для громадян України)/копії паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства, посвідки на постійне проживання, посвідки на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, або іншого документа, що підтверджує законність перебування іноземця чи особи без громадянства на території України, крім довідки про звернення за захистом в Україні (для іноземців та осіб без громадянства), відомості про унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі (за наявності);
копії документа про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовились від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків відповідно до закону);
акта (копію нотаріально засвідченого акта) розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), аварії, що стався (сталося/сталася) згідно з додатком 11 до Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 р. № 337 (Офіційний вісник України, 2019 р., № 34, ст. 1217), або акта (копію нотаріально засвідченого акта) спеціального розслідування нещасного випадку, що стався, за формою Н-1 згідно з додатком 11-1 до зазначеного Порядку (у разі їх наявності);
реквізитів рахунка в установі банку, відкритого на ім`я отримувача, а в разі виплати на користь малолітньої та/або неповнолітньої дитини - відкритого на ім`я одного з батьків, опікуна, піклувальника або іншого законного представника;
копії свідоцтва про шлюб або витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу - для дружини/чоловіка загиблого (померлого);
копії рішення суду, яке набрало законної сили, що підтверджує факт проживання однією сім`єю, але не перебування у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, - для жінки/чоловіка загиблого (померлого);
копії свідоцтва про народження або витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження отримувача - для дітей загиблого (померлого);
копії свідоцтва про народження або витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження отримувача - для внуків загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли);
копії свідоцтва про народження або витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження отримувача - для батьків загиблого (померлого);
довідки про навчання (для повнолітніх дітей, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти (в тому числі в період між завершенням навчання в одному із зазначених закладів та вступом до іншого закладу або в період між завершенням навчання за одним рівнем освіти та продовженням навчання за іншим, за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), до закінчення цих закладів освіти, але не довше ніж до досягнення ними 23 років);
копії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією (для осіб з інвалідністю);
копії рішення суду про обмеження цивільної дієздатності отримувача або визнання недієздатним отримувача (для осіб, цивільна дієздатність яких обмежена, та недієздатних осіб);
копії рішення суду або органу опіки та піклування про призначення отримувачу опікуна або піклувальника (для опікунів та піклувальників);
копії свідоцтва про смерть (для членів сім`ї загиблого (померлого);
довідки судово-медичної експертизи про причину смерті;
засвідченої копії рішення суду, що набрало законної сили, або нотаріально посвідченого правочину, що підтверджуватиме факт перебування отримувача на утриманні загиблого (померлого) (для членів сім`ї загиблого (померлого), що перебували на його утриманні).
Ключовим питанням у межах спірних правовідносин є питання поширення на позивача приписів Закону № 2980-IX.
Так, системний аналіз приписів Закону № 2980-IX дозволяє стверджувати, що право на призначення і виплату одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю мають особи за наступними критеріями:
- працівники об`єктів критичної інфраструктури, державні службовці, посадові особи місцевого самоврядування, які
- стали особами з інвалідністю у зв`язку з пораненням, каліцтвом, контузією або внаслідок захворювання, пов`язаних з виконанням посадових (службових, професійних) обов`язків
- у період військової агресії Російської Федерації проти України в районах проведення після 24 лютого 2022 року воєнних (бойових) дій або в районах, що піддавалися після цієї дати бомбардуванням, авіаударам та іншим збройним нападам.
Таким чином, Закон №2980-IX спрямований на захист цивільних осіб (державних службовців, посадових осіб органів місцевого самоврядування або працівників критичної інфраструктури), які отримали інвалідність під час виконання своїх безпосередніх посадових/професійних обов`язків у районах бойових дій або обстрілів.
Водночас, ані за суб`єктним, ані за змістовним критерієм позивач до зазначених осіб не належить.
Так, з 07 березня 2022 року позивача проходив військову службу за мобілізацією та в момент нещасного випадку 23 липня 2024 року перебував у статусі військовослужбовця, а не посадової особи органів місцевого самоврядування.
Колегія суддів критично оцінює доводи позивача, що на нього поширюються всі гарантії, передбачені для посадових осіб місцевого самоврядування, оскільки той факт, що за позивачем зберігалося місце роботи на підставі ст. 119 КЗпП України, означає лише збереження трудових гарантій. Водночас, в момент отримання травми позивач не виконував обов`язки посадової особи місцевого самоврядування, а виконував обов`язки військової служби.
Встановлена позивачу інвалідність ІІ групи очевидно не може бути пов`язана із нещасним випадком, який відбувся 23 липня 2024 року, оскільки наявне в матеріалах справи пенсійне посвідчення, яке підтверджує статус позивача як особи з інвалідністю війни 2 групи, датоване 27 червня 2024 року, тобто отримане позивачем до моменту нещасного випадку.
Крім того, Закон № 2980-IX чітко вимагає, щоб шкода здоров`ю була завдана в районах проведення після 24 лютого 2022 року воєнних (бойових) дій або в районах, що піддавалися після цієї дати бомбардуванням, авіаударам та іншим збройним нападам.
Згідно з довідкою про обставини травми, позивач «отримав сонячний удар, втратив свідомість і впав з висоти свого зросту, внаслідок чого вдарився головою об підлогу» під час демонтажу металевого сховища.
Матеріали справи не свідчать, що цей демонтаж чи падіння були викликані обстрілом, бомбардуванням чи іншими безпосередніми діями ворога. Сонячний удар та втрата свідомості під час господарських робіт у місті Болград Одеської області, яке не віднесене та ніколи не було віднесене до зони бойових дій, є нещасним випадком під час служби, але не каліцтвом внаслідок військової агресії в розумінні Закону № 2980-IX.
У свою чергу, наявність у позивача актів НВ-2 та НВ-3 та відсутність акту за формою Н-1, додатково доводить, що розслідування проводилося відповідно до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України та не має жодного відношення до предмету регулювання Закону № 2980-IX.
Таким чином, оскільки на позивача не поширюються приписи Закону № 2980-IX, він не має права на виплату одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю, завдану працівнику об`єктів критичної інфраструктури, державному службовцю, посадовій особи місцевого самоврядування внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України, що свідчить про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог.
Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, судом було неповно з`ясовано обставини справи, грубо порушено норми матеріального права, при цьому висновки суду не відповідають обставинам справи, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції та прийняття нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 травня 2026 року – задовольнити. 
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 травня 2026 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії – скасувати. 
Прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії – відмовити в повному обсязі.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя: М. П. Коваль

Суддя: О.В. Джабурія

Суддя: Н.В. Вербицька