ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 липня 2026 р. 	Справа № 440/6195/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Жигилія С.П.,
Суддів: Перцової Т.С. , П`янової Я.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.06.2025 (суддя: С.С. Сич, м. Полтава) по справі № 440/6195/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області , Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області   
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі по тексту – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі по тексту - відповідач-1, ГУ ПФУ у Львівській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі по тексту - відповідач-2, ГУ ПФУ в Полтавській області), у якому просив суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 24.03.2025 №163750015474 про відмову в проведенні перерахунку пенсії;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального трудового стажу, який дає йому право на пенсію по вислузі років згідно частини 1 статті 86 Закону України «Про прокуратуру», періоди роботи з 30.11.2021 по 31.10.2023 у Полтавській обласній прокуратурі на посаді прокурора та з 21.11.2023 по 01.03.2025 в Департаменті екології та природних ресурсів Полтавської обласної державної адміністрації на посаді державної служби;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок (перехід на інший вид пенсії) пенсії ОСОБА_1 згідно його заяви від 17.03.2025, нараховувати та виплачувати останньому пенсію по вислузі років згідно частини 1 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" у розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати, згідно довідки Полтавської обласної прокуратури від 13.01.2025 №21-10 вих.25.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 19.06.2025 у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Позивач, не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин у справі та порушення норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.06.2025 та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає, що стаж вислуги років, який дає право на пенсію, згідно з частиною 1 статті 86 Закону України "Про прокуратуру", станом на 01.03.2025, складає 25 років 7 місяців 7 днів, тоді як у спірному рішенні вислуга років розрахована пенсійним органом станом на 30.11.2021 та не враховано стаж роботи позивача на посаді державного службовця з 21.11.2023 по 01.03.2025 та період роботи в прокуратурі Полтавської області з 30.11.2021 по 31.10.2023.
Апелянтом зазначено, що у мотивувальній частині спірного рішення (абзац 6) вказано лише одну підставу, з якої було прийнято останнє: у зв`язку з відсутністю необхідного стажу вислуги років - 25 років, та підтверджуючих документів за період роботи 2021-2023 р.р. в органах прокуратури. Інших підстав відмови оскаржуване рішення не містить. Висновків про те, що заявник не має права на пенсію за вислугу років, у зв`язку з тим, що на момент звернення працює не в органах прокуратури, оскаржуване рішення не містить, з чого можна зробити висновок, що, або у даному випадку момент звернення за пенсією не має значення, або під час розгляду, на підставі доданих до заяви документів (наказ про звільнення), було враховано обставини, на які не розповсюджується така вимога (а також особи, звільнені з прокурорських посад органів прокуратури, у зв`язку з ліквідацією чи реорганізацією органу прокуратури, в якому особа обіймає посаду, або у зв`язку зі скороченням кількості прокурорів).
Відповідач-1, у надісланому відзиві на апеляційну скаргу, посилаючись на законність та обґрунтованість висновків суду першої інстанції, просить суд апеляційної інстанції рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.06.2025 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Враховуючи подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку письмового (спрощеного позивного) провадження, справа розглядається в порядку письмового провадження, відповідно до приписів п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, за наявними у ній матеріалами.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково, з таких підстав.
Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 з 03.07.2001 по 30.04.2020 працював на різних посадах (слідчого, старшого слідчого, прокурора, старшого прокурора) в органах прокуратури, що підтверджується записами трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 /а.с. 13/.
Наказом Прокуратури Полтавської області №305к від 29 квітня 2020 року, керуючись статтею 11 Закону України "Про прокуратуру", пунктом 3 підпунктом 2 пункту 19 розділу II "Прикiнцевi та перехiднi положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів iз реформи органів прокуратури", ОСОБА_1 звільнено з посади прокурора відділу opгaнiзaцiї і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтавi, що поширює свою діяльність на Полтавську область Прокуратури Полтавської області на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру" з 30 квітня 2020 року. /а.с. 22/.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2020 року у справі №440/2696/20 адміністративний позов ОСОБА_1 до Полтавської обласної прокуратури, Другої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур офісу Генерального прокурора, Офісу Генерального прокурора про визнання протиправними та скасування рішення та наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Другої кадрової комісії офісу Генерального прокурора №278 від 09.04.2020 про неуспішне проходження ОСОБА_1 . Визнано протиправним та скасовано наказ прокурора Полтавської області №305к від 29.04.2020 про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, що поширює свою діяльність на Полтавську область Прокуратури Полтавської області. Поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, що поширює свою діяльність на Полтавську область Прокуратури Полтавської області, або на рівнозначній посаді з 01 травня 2020 року, зарахувавши час вимушеного прогулу у загальний строк служби в органах прокуратури України. Стягнуто з Прокуратури Полтавської області (Полтавської обласної прокуратури) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.05.2020 по 10.12.2020. Рішення у частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць звернено до негайного виконання. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в сумі 840,80 (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок). /а.с. 177-189/.
На підставі рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2020 року у справі №440/2696/20 наказом Полтавської обласної прокуратури №25к від 27 січня 2021 року поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, що поширює свою діяльність на Полтавську область Прокуратури Полтавської області з 01 травня 2020 року /зворот а.с. 22/.
З 10 листопада 2021 року ОСОБА_1 призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" /а.с. 112/.
З 14 грудня 2021 року ОСОБА_1 призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про прокуратуру" /а.с. 124/.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2023 року у справі №440/2696/20 апеляційні скарги Полтавської обласної прокуратури та Офісу Генерального прокурора задоволено. Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.12.2020 року по справі №440/2696/20 скасовано та прийнято нове, яким відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог /а.с. 190-198/.
На підставі постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2023 року у справі №440/2696/20 прийнято наказ Полтавської обласної прокуратури №373к від 31 жовтня 2023 року "Про скасування наказу", яким, відповідно до постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2023 року у справі №440/2696/20, якою скасовано рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2020 року, керуючись статтею 11 Закону України "Про прокуратуру", скасовано наказ виконувача обов`язків керівника Полтавської обласної прокуратури від 27 січня 2021 року №25к про поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, що поширює свою діяльність на Полтавську область Прокуратури Полтавської області /а.с. 23/.
Постановою Верховного Суду України від 17 жовтня 2024 року у справі №440/2696/20 касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2023 року у справі № 440/2696/20 залишено без змін /а.с. 199-204/.
З 21 листопада 2023 року ОСОБА_1 призначений на посаду начальника відділу моніторингу довкілля та поводження з відходами управління природокористування та моніторингу довкілля Департаменту екології та природних ресурсів Полтавської обласної військової адміністрації відповідно до частини 5 статті 10 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", що підтверджено записами трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 /зворот а.с. 96/.
17 березня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Полтавській області з заявою про призначення пенсії за вислугу років /а.с. 82/.
Відповідно до положень пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005, в редакції Постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 №13-1, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
З урахуванням принципу екстериторіальності, заяву ОСОБА_1 в електронному вигляді передано на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області.
За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 17 березня 2025 року Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області прийнято рішення №163750015474 від 24.03.2025 про відмову в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 , яким відмовлено в переведенні останнього з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про прокуратуру" у зв`язку з тим, що на дату звернення заявник працює в Департаменті екології та природних ресурсів Полтавської обласної військової адміністрації та у зв`язку з відсутністю необхідного стажу вислуги років - 25 років, та підтверджуючих документів за період роботи 2021-2023 р.р. в органах прокуратури /а.с. 8/.
Позивач не погодився з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 24.03.2025 №163750015474, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки стаж позивача за вислугу років не є достатнім для призначення пенсії на підставі статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, а у період дії статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05 листопада 1991 року № 1789-XII він не набув права на призначення пенсії за вислугу років, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області правомірно відмовило позивачу в призначенні пенсії за вислугу років.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини першої статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05 листопада 1991 року, № 1789-ХІІ (в редакції, що діяла до 01 жовтня 2011 року), прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугою років незалежно від віку. Пенсія призначається у розмірі 80 процентів від суми їхньої місячної заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержувані перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 процентів місячного заробітку. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок пенсії проводиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.
Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" № 3668-VІ, який набрав чинності з 01 жовтня 2011 року, внесено зміни до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05 листопада 1991 року, № 1789-ХІІ. Зокрема, змінено у відсотках розмір пенсії за вислугу років, яка призначається прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права. Встановлено, що прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років.
Починаючи з 15 липня 2015 року стаття 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05 листопада 1991 року № 1789-XII щодо права на пенсійне забезпечення за вислугу років втратила чинність, у зв`язку з набранням чинності нового Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VI.
Згідно зі статтею 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VI, прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше, зокрема, з 1 жовтня 2020 року і пізніше - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії 17.03.2025, а тому спірні правовідносини підлягають вирішенню за нормами Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VI.
Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, сформованою у постанові від 01.09.2022 у справі № 380/10419/21.
За змістом оскаржуваного рішення, вислуга років позивача станом на час звернення з заявою про призначення пенсії складала 22 роки 03 місяці 27 днів, тобто вислуга років позивача є меншою від 25 років, визначених частиною 1 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року за № 1697-VI.
Колегія суддів критично оцінює посилання позивача на те, що зміни у законодавстві, які звужують зміст та обсяг існуючих прав, не повинні застосовуватися, оскільки у період дії статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05 листопада 1991 року за № 1789-XII, у редакції від 26 липня 2001 року, чинній до 30 вересня 2011 року, пенсії призначалися прокурорам і слідчим зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років.
Станом на 30 вересня 2011 року у позивача був відсутній стаж роботи 20 років, а тому у період дії статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05 листопада 1991 року № 1789-XII, у редакції від 26 липня 2001 року, позивач не набув права на призначення пенсії за вислугу років.
Отже, при прийнятті Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII не відбулося звуження змісту та обсягу існуючих прав позивача.
Висновки суду узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 04 березня 2020 року у справі № 265/6322/16-а, від 11 червня 2020 року у справі № 265/2627/17 та від 08 листопада 2021 року у справі № 404/5325/17, від 02 серпня 2022 року у справі № 640/3085/19.
Положеннями частини 6 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII визначено, що до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на посадах прокурорів (в тому числі адміністративних) органів прокуратури, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів; слідчими, суддями; на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально-виконавчої служби, офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою; у науково-навчальних закладах Офісу Генерального прокурора працівникам, яким до набрання чинності цим законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), у тому числі час наукової та викладацької роботи в інших науково-навчальних закладах, якщо вони мали науковий ступінь чи вчене звання; на адміністративних та викладацьких посадах, посадах наукових працівників у центрі прокурорів України; на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, яким до набрання чинності цим Законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), були направлені туди, а потім повернулися в органи прокуратури; військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання; відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, якщо така відпустка надавалася.
Щодо зарахування ОСОБА_1 до спеціального трудового стажу, який дає йому право на пенсію за вислугу років, згідно з ч. 1 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», періоду роботи з 30.11.2021 по 31.10.2023 у Полтавській обласній прокуратурі на посаді прокурора, колегія суддів зазначає наступне.
Як встановлено судовим розглядом, наказом Прокуратури Полтавської області №305к від 29 квітня 2020 року, керуючись статтею 11 Закону України "Про прокуратуру", пунктом 3 підпунктом 2 пункту 19 розділу II "Прикiнцевi та перехiднi положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів iз реформи органів прокуратури", звільнено ОСОБА_1 з посади прокурора відділу opгaнiзaцiї і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтавi, що поширює свою діяльність на Полтавську область Прокуратури Полтавської області на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру" з 30 квітня 2020 року. /а.с. 22/.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2020 року у справі №440/2696/20 адміністративний позов ОСОБА_1 до Полтавської обласної прокуратури, Другої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур офісу Генерального прокурора, Офісу Генерального прокурора про визнання протиправними та скасування рішення та наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Другої кадрової комісії офісу Генерального прокурора №278 від 09.04.2020 про неуспішне проходження ОСОБА_1 . Визнано протиправним та скасовано наказ прокурора Полтавської області №305к від 29.04.2020 про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, що поширює свою діяльність на Полтавську область Прокуратури Полтавської області. Поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, що поширює свою діяльність на Полтавську область прокуратури Полтавської області або на рівнозначній посаді з 01 травня 2020 року, зарахувавши час вимушеного прогулу у загальний строк служби в органах прокуратури України. Стягнуто з Прокуратури Полтавської області (Полтавської обласної прокуратури) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.05.2020 по 10.12.2020. Рішення у частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць звернено до негайного виконанню. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в сумі 840,80 (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок). /а.с. 177-189/.
На підставі рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2020 року у справі №440/2696/20 наказом Полтавської обласної прокуратури №25к від 27 січня 2021 року поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, що поширює свою діяльність на Полтавську область Прокуратури Полтавської області з 01 травня 2020 року /зворот а.с. 22/.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2023 року у справі №440/2696/20 апеляційні скарги Полтавської обласної прокуратури та Офісу Генерального прокурора задоволено. Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.12.2020 року по справі №440/2696/20 скасовано та прийнято нове, яким відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог /а.с. 190-198/.
На підставі постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2023 року у справі №440/2696/20 прийнято наказ Полтавської обласної прокуратури №373к від 31 жовтня 2023 року "Про скасування наказу", яким, відповідно до постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2023 року у справі №440/2696/20, якою скасовано рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2020 року, керуючись статтею 11 Закону України "Про прокуратуру", скасовано наказ виконувача обов`язків керівника Полтавської обласної прокуратури від 27 січня 2021 року №25к про поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, що поширює свою діяльність на Полтавську область Прокуратури Полтавської області /а.с. 23/.
Постановою Верховного Суду України від 17 жовтня 2024 року у справі №440/2696/20 касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2023 року у справі № 440/2696/20 залишено без змін /а.с. 199-204/.
Як вбачається з матеріалів справи, наказом виконувача обов`язків керівника Полтавської обласної прокуратури від 27 січня 2021 року №25к було поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, що поширює свою діяльність на Полтавську область Прокуратури Полтавської області та допущено до виконання посадових обов`язків за займаною посадою, тобто з 27.01.2021 позивач працював в органах прокуратури.
Наказом Полтавської обласної прокуратури №373к від 31 жовтня 2023 року "Про скасування наказу", відповідно до постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2023 року у справі №440/2696/20, якою скасовано рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2020 року, керуючись статтею 11 Закону України "Про прокуратуру", скасовано наказ виконувача обов`язків керівника Полтавської обласної прокуратури від 27 січня 2021 року №25к про поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, що поширює свою діяльність на Полтавську область Прокуратури Полтавської області.
Тобто, матеріалами справи підтверджено період роботи ОСОБА_1 у Прокуратурі Полтавської області з 27.01.2021 по 31.10.2023, що свідчить про набуття ним права на зарахування до вислуги років вказаного часового проміжку та відповідно зарахування останнього до спеціального трудового стажу, який дає йому право на пенсію за вислугу років, згідно з ч. 1 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру».
Колегія суддів зазначає, що пункт 9 частини першої статті 129 Конституції України, серед основних засад судочинства закріплює обов`язковість судових рішень.
Пунктом 3 частини першої статті 371 КАС України визначено, що негайно виконуються рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.
Частиною першою статті 47 Кодексу законів про працю України (далі по тексту - КЗпП України) встановлено, що роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.
На виконання вимог пункту 3 частини першої статті 371 КАС України, рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2020 року у справі №440/2696/20, яке не набрало законної сили, допущено серед іншого до негайного виконання рішення суду в частині поновлення позивача на посаді прокурора відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, що поширює свою діяльність на Полтавську область Прокуратури Полтавської області та в частині стягнення з Прокуратури Полтавської області середнього заробітку в межах суми стягнення за один місяць.
Колегія суддів зауважує, що особливістю судового рішення, яке допущене до негайного виконання, є можливість видачі виконавчого листа у день ухвалення судом рішення суду в частині поновлення на посаді. У такий спосіб законодавець визначив випадки щодо яких може бути застосоване негайне виконання судового рішення з одного боку з метою забезпечити швидкий та реальний захист життєво важливих прав та інтересів громадян та держави, а з іншого - намагання уникнути ситуації, коли постає необхідність повороту виконання судового рішення.
Водночас, чинним законодавством не врегульовано порядку звільнення працівника у випадку скасування рішення про його поновлення на роботі.
При цьому, специфіка відносин публічної служби (трудових правовідносин) виключає застосування інституту повороту виконання судового рішення про поновлення на посаді у відносинах публічної служби у разі його подальшого скасування судом вищестоящої інстанції.
Таким чином, підставою для припинення публічної служби у згаданому випадку і є судове рішення, яким скасовано рішення про поновлення на посаді у відносинах публічної служби, а виконання такого судового рішення - обов`язком роботодавця.
Зважаючи на відсутність нормативної регламентації вказаного питання, враховуючи приписи статті 47 Кодексу законів про працю України, яка зобов`язує роботодавця видати наказ про звільнення працівника, формами реалізації судового рішення, яким скасовано рішення про поновлення на посаді у відносинах публічної служби, можуть бути як наказ (розпорядження, тощо) про звільнення працівника з посади публічної служби, так і наказ про визнання нечинним наказу про поновлення працівника на роботі, виданого на підставі скасованого судового рішення.
Звільнення працівника може відбуватися як з дати набрання законної сили відповідним судовим рішенням, так і з дати фактичної обізнаності роботодавця з таким судовим рішенням. Затримка реалізації роботодавцем такого звільнення не є порушенням прав працівника, тоді як надання відповідному наказу зворотної сили є неприпустимим.
Таким чином, у спірних правовідносинах, при вирішенні питання про звільнення позивача зі служби, слід керуватись саме постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2023 року у справі №440/2696/20, якою скасовано рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2020 року у справі №440/2696/20 про поновлення позивача на посаді, а не первинним наказом Прокуратури Полтавської області №305к від 29 квітня 2020 року про звільнення ОСОБА_1 з органів прокуратури.
Враховуючи, що відповідачем період роботи з 30.11.2021 по 31.10.2023 в Прокуратурі Полтавської області не було зараховано до вислуги років та спеціального трудового стажу ОСОБА_1 , наявні підстави для визнання таких дій протиправними та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального трудового стажу, який дає йому право на пенсію за вислугу років, згідно з частиною 1 статті 86 Закону України «Про прокуратуру», періоду роботи з 30.11.2021 по 31.10.2023 у Прокуратурі Полтавської області на посаді прокурора.
Щодо зарахування ОСОБА_1 до спеціального трудового стажу, який дає йому право на пенсію за вислугу років, згідно з частиною 1 статті 86 Закону України «Про прокуратуру», періоду роботи з 21.11.2023 по 01.03.2025 в Департаменті екології та природних ресурсів Полтавської обласної державної адміністрації на посаді державної служби, колегія суддів зазначає наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач звільнений з органів прокуратури наказом Полтавської обласної прокуратури №373к від 31 жовтня 2023 року "Про скасування наказу".
З 21 листопада 2023 року ОСОБА_1 призначений на посаду начальника відділу моніторингу довкілля та поводження з відходами управління природокористування та моніторингу довкілля Департаменту екології та природних ресурсів Полтавської обласної військової адміністрації відповідно до частини 5 статті 10 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", що підтверджено записами трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 /зворот а.с. 96/.
Колегія суддів вказує, що стаж державної служби, набутий після звільнення з органів прокуратури, не може бути зарахований до спеціального стажу в органах прокуратури, що дає право на призначення пенсії, згідно з частиною 1 статті 86 Закону України «Про прокуратуру», оскільки робота на посадах державних службовців не прирівнюється до роботи в органах прокуратури згідно з законодавством України. Стаж державної служби може бути зарахований до спеціального стажу в органах прокуратури, що дає право на призначення пенсії, згідно з частиною 1 статті 86 Закону України «Про прокуратуру», лише за умови подальшого призначення та безперервної роботи на посадах саме в органах прокуратури.
З огляду на викладене, період роботи з 21.11.2023 по 01.03.2025 в Департаменті екології та природних ресурсів Полтавської обласної державної адміністрації на посаді державної служби не підлягає зарахуванню ОСОБА_1 до спеціального трудового стажу, який дає йому право на пенсію за вислугу років, згідно з частиною 1 статті 86 Закону України «Про прокуратуру».
Щодо доводів апелянта про те, що оскаржуване рішення не містить доводів, що заявник не має права на пенсію за вислугу років, у зв`язку з тим, що на момент звернення працює не в органах прокуратури, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 8 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII, право на пенсію за вислугу років мають особи, які безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії працюють в органах прокуратури чи в науково-навчальних закладах Офісу Генерального прокурора, а також особи, звільнені з прокурорських посад органів прокуратури за станом здоров`я, у зв`язку з ліквідацією чи реорганізацією органу прокуратури, в якому особа обіймає посаду, або у зв`язку із скороченням кількості прокурорів, у зв`язку з обранням їх на виборні посади в органах державної влади чи органах місцевого самоврядування. Ветеранам війни, які мають необхідний стаж роботи для призначення пенсії за вислугу років, така пенсія призначається незалежно від того, чи працювали вони в органах прокуратури перед зверненням за призначенням пенсії.
Згідно з частиною 13 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII, пенсії за вислугу років відповідно до цієї статті призначаються, перераховуються і виплачуються уповноваженими на це державними органами.
Таким чином, в силу статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII, право на пенсію за вислугу років мають особи, які безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії працюють в органах прокуратури чи в науково-навчальних закладах Офісу Генерального прокурора, а також особи, звільнені з прокурорських посад органів прокуратури за станом здоров`я, у зв`язку з ліквідацією чи реорганізацією органу прокуратури, в якому особа обіймає посаду, або у зв`язку із скороченням кількості прокурорів, у зв`язку з обранням їх на виборні посади в органах державної влади чи органах місцевого самоврядування, незалежно від віку таких осіб, та за наявності на день звернення за призначенням такої пенсії вислуги років не менше, з 1 жовтня 2020 року і пізніше - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років, а також ветерани війни, які мають необхідний стаж роботи для призначення пенсії за вислугу років, незалежно від того, чи працювали вони в органах прокуратури перед зверненням за призначенням пенсії.
З матеріалів справи вбачається, що 17 березня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Полтавській області з заявою про призначення пенсії за вислугу років /а.с. 82/.
Наказом Прокуратури Полтавської області №305к від 29 квітня 2020 року, керуючись статтею 11 Закону України "Про прокуратуру", пунктом 3 пiдпунктом 2 пункту 19 роздiлу II "Прикiнцевi та перехiднi положення" Закону України "Про внесення змiн до деяких законодавчих актiв України щодо першочергових заходiв iз реформи органiв прокуратури", звiльнено ОСОБА_1 з посади прокурора відділу opгaнiзaцiї і процесуального керiвництва досудовим розслiдуванням, яке здiйснюється слiдчими територiального управлiння Державного бюро розслiдувань, розташованого у мiстi Полтавi, що поширює свою дiяльнiсть на Полтавську область Прокуратури Полтавської областi на пiдставi пункту 9 частини першої статтi 51 Закону України "Про прокуратуру" з 30 квiтня 2020 року. /а.с. 22/.
Згідно з пунктом 9 частини 1 статті 51 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII, прокурор звільняється з посади у разі ліквідації чи реорганізації органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури.
Відтак, позивач звільнений з посади на пiдставi пункту 9 частини першої статтi 51 Закону України "Про прокуратуру", тобто у зв`язку з ліквідацією чи реорганізацією органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або зі скороченням кількості прокурорів органу прокуратури.
Отже, позивач має право на пенсію за вислугу років, згідно з частиною 8 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII, оскільки позивач звільнений з прокурорської посади органів прокуратури у зв`язку з ліквідацією чи реорганізацією органу прокуратури, в якому обіймав посаду, або у зв`язку із скороченням кількості прокурорів, що є необхідною умовою для призначення пенсії за вислугу років згідно з частиною 8 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII.
При цьому, слід врахувати, що, згідно зі статтею 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VI, позивач має право на пенсію також за наявності на день звернення за призначенням такої пенсії вислуги років не менше, з 1 жовтня 2020 року і пізніше - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років.
З огляду на суть та характер спірних відносин, зважаючи на необґрунтованість і передчасність прийнятого оскаржуваного рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову здійсненні перерахунку призначеної позивачу пенсії, а саме переходу на пенсію за вислугу років, відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII, враховуючи, що відповідачем під час розгляду заяви ОСОБА_1 не були з`ясовані та враховані усі обставини, що мають значення для прийняття рішення, про які зазначено вище, колегія суддів вважає, що належним способом захисту порушеного права позивача у спірних правовідносинах є: визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 24.03.2025 №163750015474 про відмову в проведенні перерахунку пенсії; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального трудового стажу, який дає йому право на пенсію за вислугу років, згідно з частиною 1 статті 86 Закону України «Про прокуратуру», період роботи з 30.11.2021 по 31.10.2023 у Полтавській обласній прокуратурі на посаді прокурора та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17 березня 2025 року про призначення пенсії за вислугу років згідно з частиною 1 статті 86 Закону України "Про прокуратуру", з урахуванням висновків суду.
Колегія суддів також враховує позицію Європейського Суду з прав людини, сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04), згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно з пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.
Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у цьому судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно з п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З урахуванням викладеного та враховуючи, що вирішуючи спір у справі суд першої інстанції не надав правової оцінки підставам прийняття оскаржуваного у цій справі рішення відповідача, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи та допустився порушення норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про часткове задоволення позову.
Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.06.2025 по справі № 440/6195/25 - скасувати.
Прийняти постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 24.03.2025 №163750015474 про відмову в проведенні перерахунку пенсії.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального трудового стажу, який дає йому право на пенсію за вислугу років, згідно з частиною 1 статті 86 Закону України «Про прокуратуру», період роботи з 30.11.2021 по 31.10.2023 у Полтавській обласній прокуратурі на посаді прокурора.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17 березня 2025 року про призначення пенсії за вислугу років, згідно з частиною 1 статті 86 Закону України "Про прокуратуру", з урахуванням висновків суду.
В іншій частині адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити. . 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		С.П. Жигилій 	
Судді	   	Т.С. Перцова   Я.В. П`янова