"07" вересня 2026 р.    Єдиний унікальний номер судової справи: 138/1826/26
Номер провадження: 2/150/399/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2026 року         с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області в складі: головуючого судді Суперсона С.П., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал»  до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:
На розгляд суду надійшла позовна заява ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 15.11.2024 між ТОВ "Стар Файненс Груп" та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту № 32517-11/2024, відповідно до умов якого відповідачу було надано грошові кошти у розмірі 20 000,00 грн. строком на 120 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,00% в день на залишок заборгованості. 
Договір та додатки до нього відповідач підписав з використання одноразового ідентифікатора електронного підпису W0848.
Відповідач взятого на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів не виконав у зв`язку із чим за останнім рахується заборгованість у загальному розмірі 54 000,00 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 20 000,00 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 24 000,00 грн. та заборгованості за штрафом у розмірі 10 000,00 грн.
24.02.2025 між ТОВ "Стар Файненс Груп" та ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" було укладено договір факторингу № 24022025, згідно з яким новий кредитор отримав право грошової вимоги до боржників згідно реєстру боржників, що є додатком до договору. 
На виконання умов договору сторони підписали реєстр боржників до договору факторингу, де відповідач значиться за порядковим номером 1745 (кредитний договір № 32517-11/2024 від 15.11.2024), акт приймання-передачі письмового та електронного реєстру боржників від 24.02.2025 до договору факторингу №24022025 від 24.02.2025, а також новим стягувачем здійснено оплату за відступлення прав вимог згідно платіжної інструкції № 3699 від 24.02.2025.
Таким чином позивач як новий стягувач звернувся до суду за захистом порушеного майнового права, у якому просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 54 000,00 грн., судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 662,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн.
Представник ТОВ «ФК "Кредит-Капітал» в позовній заяві клопотав про розгляд справи у відсутність сторони позивача. Також не заперечив проти проведення заочного розгляду справи.
Відповідач в судові засідання двічі не з`являється, про час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, шляхом публікації оголошення про виклик до суду на вебпорталі судової влади України. Відзив на позовну заяву теж не надходив. 
Тому, ухвалою суду постановлено провести заочний розгляд справи. 
Суд, дослідивши письмові матеріали справи та наявні при ній докази дійшов висновку про задоволення позовних вимог за наступних обгрунтувань. 
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір – це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.
Відповідно до статті 6 зазначеного Закону, електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувала електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. 
Відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору,і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний в порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. 
Судом встановлено, що 15.11.2024 між ТОВ "Стар Файненс Груп" та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту № 32517-11/2024, відповідно до умов якого відповідачу було надано грошові кошти у розмірі 20 000,00 грн. строком на 120 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,00% в день на залишок заборгованості. 
Договір та додатки до нього відповідач підписав з використання одноразового ідентифікатора електронного підпису W0848.
Відповідно до листа ТОВ "Універсальні платіжні рішення" від 17.02.2026 №3426_260217120528 підтверджено успішність переказу коштів 15.11.2024 на суму 20 000,00 грн. маска картки - НОМЕР_1 , номер транзакції у системі iPay.ua - 567469838, призначення платежу зарахування 20 000,00 грн. на картку № НОМЕР_2 , клієнту ОСОБА_1 . Крім цього, саме вказаний номер карткового рахунку зазначено у пунктах 1.6, 8 договору про надання фінансового кредиту.
Таким чином, в ході судового розгляду підтверджено, що позивач виконав своє зобов`язання за договором кредиту, переказавши на картковий рахунок, емітований на ім`я відповідача обумовлену договором суму кредитних коштів у розмірі 20 000,00 грн. 
Умовами договору передбачено строк кредитування та сплату відсотків за користування кредитом (п.п. 1.2, 1.4).
Відповідно до ст. 629 ЦК, України договір є обов`язковим до виконання сторонами.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом /ст. 525 ЦК України/.
Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. /ч. 2 ст. 615 ЦК України/.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Втім, відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань, тому станом за останнім рахується заборгованість в розмірі 54 000,00 грн., яка складається із наступного: із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 20 000,00 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 24 000,00 грн. та заборгованості за штрафом у розмірі 10 000,00 грн.
Дослідивши наданий суду розрахунок заборгованості за тілом кредиту та відсотками в сукупності з іншими наданими суду доказами, суд вважає його належним доказом у справі, який доводить пред`явлену суму заборгованості за тілом кредиту, відсотками у загальному розмірі 44 000,00 грн. 
Разом з тим, суд вважає незаконним нарахування та включення до суми заборгованості за договором кредиту заборгованості за штрафами у розмірі 10 000,00 грн., виходячи з наступного.
Нарахування неустойки (штрафу, пені) за своїм змістом є мірою відповідальності позичальника, що відповідає положенню ст. 549 ЦК України.
Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року № 3498-ІХ, внесено зміни до Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» та виключено пункт 6-1, що передбачав звільнення споживача від відповідальності перед кредитодавцем за прострочення виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит, а саме: від обов`язків сплачувати кредитодавцю неустойку (штраф, пеню) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором у разі такого прострочення у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк з дня його припинення або скасування.
В той же час, відповідно до п. 18. Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (не виконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
На час розгляду справи положення пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України є чинними.
Відповідно до статті 4 ЦК України основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово виснувала, що якщо Цивільний кодекс України та інший нормативно-правовий акт, який має юридичну силу закону України, містять однопредметні приписи різного змісту, то пріоритетними є приписи Цивільного кодексу України (постанови від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17 (пункт 17), від 18 січня 2022 року у справі № 910/17048/17 (пункт 78), від 29 червня 2022 року у справі № 477/874/19 (пункт 69)).
Беручи до уваги, що заборгованість у виді штрафу у розмірі 10 000,00 грн. за договором про надання фінансового кредиту № 32517-11/2024 від 15.11.2024, нарахована в період дії в Україні воєнного стану, тому в силу вищевказаних положень чинного законодавства позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку (штраф, пеню) за таке прострочення та відповідно позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача 10 000,00 грн. штрафу за цим кредитним договором задоволенню не підлягає.
24.02.2025 між ТОВ "Стар Файненс Груп" та ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" було укладено договір факторингу № 24022025, згідно з яким новий кредитор отримав право грошової вимоги до боржників згідно реєстру боржників, що є додатком до договору. 
На виконання умов договору сторони підписали реєстр боржників до договору факторингу, де відповідач значиться за порядковим номером 1745 (кредитний договір № 32517-11/2024 від 15.11.2024), акт приймання-передачі письмового та електронного реєстру боржників від 24.02.2025 до договору факторингу №24022025 від 24.02.2025, а також новим стягувачем здійснено оплату за відступлення прав вимог згідно платіжної інструкції № 3699 від 24.02.2025.
Згідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Ст. 1080 ЦК України презюмується дійсність договору факторингу незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження.
Ст. 1082 ЦК України зобов`язує боржника здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Отже, за змістом наведених вище положень закону заміна кредитора на фактора не означає звільнення боржника від обов`язку виконати зобов`язання, а лише надає боржникові право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце та у випадку, коли таких доказів не надано, виконати зобов`язання на рахунок первинного кредитора.
Аналіз змісту ст. 1082 ЦК України дозволяє дійти висновку, що викладені в ній положення щодо обов`язку боржника здійснити платіж факторові за умови, що боржник одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові, стосуються позасудового порядку вирішення спору. При цьому невиконання фактором цього обов`язку не звільняє боржника від виконання обов`язків за кредитним договором, а лише дає йому право на виконання свого обов`язку перед первісним кредитором.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Враховуючи вищезазначене, суд дійшов до висновку, що відповідно до умов договору факторингу про відступлення прав грошової вимоги за кредитним договором, новий кредитор – позивач набув права грошової вимоги до ОСОБА_1 щодо стягнення заборгованості за кредитним договором.
Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч.1 ст.15 ЦК України).
Аналіз досліджених та оцінених судом доказів, що надано позивачем свідчить про те, що між відповідачем та позивачем склалися кредитні правовідносини, в яких позивач є кредитором, а відповідач боржником. 
А тому за підстав наведених вище з відповідача на користь позивача як нового стягувача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №32517-11/2024 у загальному розмірі 44 000,00 грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 20 000,00 грн. та заборгованості за відсотками у розмірі 24 000,00 грн. 
Відповідно до ст. 137 та ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову – на відповідача.
Матеріали справи містять платіжну інструкцію № 30492 від 15.05.2026, що підтверджує понесення позивачем судових витрат пов`язаних зі сплатою судового збору у розмірі 2 662,40 грн., а тому понесені позивачем витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до суми задоволених позовних вимог, тобто у розмірі 2 169,32 грн. (81,48%). 
Також матеріали справи містять докази понесення позивачем витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 8 000,00 грн. (договір про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025, ордер адвоката Усенко М.І. від 02.07.2025 серії ВС № 1381377, акт наданих послуг правової допомоги №973 від 11.05.2026, детальний опис наданих послуг до акту №973 від 11.05.2026 за договором надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2026 ).
Тому, з огляду на те, що відповідач не скористався своїм правом подання заперечень щодо пред`явленої суми витрат на правову допомогу, понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до суму задоволених позовних вимог у розмірі 6 518,40 грн. (81,48%).
Керуючись ст. ст. 10, 11, 81, 141, 259, 263 - 265, 274, 279, 280, 282, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації місця проживання АДРЕСА_1 ) на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» ( код ЄДРПОУ 35234236, юридична адреса вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, 28 корпус, 4-ий поверх, м. Львів, 79029, р/р НОМЕР_4 , банк отримувача – АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» ) заборгованість за кредитним договором від 15.11.2024 № 32517-11/2024 у загальному розмірі 44 000,00 (сорок чотири тисячі) гривень. 
Стягнути з  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації місця проживання АДРЕСА_1 ) на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» ( код ЄДРПОУ 35234236, юридична адреса вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, 28 корпус, 4-ий поверх, м. Львів, 79029, р/р НОМЕР_4 , банк отримувача – АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» ) судовий збір в розмірі 2 169 (дві тисячі со шістдесят дев`ять) гривень 32 копійки та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 518 (шість тисяч п`ятсот вісімнадцять) гривень 40 копійок.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги на протязі тридцяти днів від дня його винесення до Вінницького апеляційного суду. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України, тобто, у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасники справи: 
Позивач: ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», юридична адреса вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корпус 28, 4-ий поверх, м. Львів, інд. 79029, код ЄДРПОУ 35234236;
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації місця проживання АДРЕСА_1 .

Головуючий суддя            С.П. СУПЕРСОН