Справа № 535/609/26
Провадження № 1-кп/535/166/26 

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 липня 2026 року   селище Котельва

Котелевський районний суд Полтавської області у складі: 
головуючого – судді    ОСОБА_1 , 
за участі:
секретаря судового засідання   ОСОБА_2 , 
прокурора     ОСОБА_3 ,
обвинуваченого     ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного 01.05.2026 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12026170490000173 за обвинуваченням 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Терни Котелевського району Полтавської області, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , має початкову освіту, одруженого, має двоє неповнолітніх дітей, працюючого за цивільно-правовими договорами, відповідно до ст.89 КК України раніше не судимого, інвалідності не має,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 у середині квітня 2026 року (точної дати в ході досудового розслідування не встановлено), з метою вирощування сільськогосподарської культури, діючи всупереч вимогам статей 125, 126 Земельного Кодексу України, усвідомлюючи відсутність у нього будь-яких правовстановлюючих документів на земельну ділянку, а також в порушення ст.ст. 60, 61 Земельного Кодексу України та ст.ст. 87, 88, 89 Водного кодексу України, за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади про її передачу у власність або надання у користування (оренду), самовільно здійснив розорювання сільськогосподарською технікою земельної ділянки без кадастрового номеру, яка розташована поблизу земельної ділянки з кадастровим номером 5322283700:00:001:0223, у прибережній захисній смузі водного об`єкта площею 0,5663 га, а саме: річки Мерла за межами с. Шевченкове, Опішнянської ОТГ, Полтавської області, а також розорювання земельної ділянки з кадастровим номером 5322283700:00:001:0223 площею 1,5875 га за межами Великорублівської ОТГ, Полтавської області, яка відносяться до земель запасу. Своїми протиправними діями ОСОБА_4 заподіяв Опішнянській селищні та Великорублівській сільським радам збитків на загальну суму 22 955 грн 22 коп.
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, підтвердивши вище встановлені судом обставини їх вчинення та пояснив, що у середині квітня 2026 року з метою вирощування сільськогосподарських культур на земельних ділянках, розташованих у прибережній захисній смузі річки Мерла за межами с. Шевченкове Полтавської області, а також за межами Великорублівської ОТГ, розорав трактором земельні ділянки площею 0,5663 га та 1,5875 га. Будь-яких правовстановлюючих документів на дані земельні ділянки та відповідне рішення органу виконавчої влади про її передачу у власність або надання у користування (оренду), яка відноситься до земель водного фонду – прибережної захисної смуги річки Мерла не має. Про незаконність своїх дій знає, у скоєному щиро розкаюється. Заподіяну шкоду відшкодував у повному обсязі.
Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження було проведено відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України. При цьому судом було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. 
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.2 ст.197-1 КК України як самовільне зайняття земель в охоронних зонах.
При призначенні покарання суд виходить з вимог ст.65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного.
Відповідно до ст.66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданих збитків.
Обставин, які обтяжують покарання, передбачені ст.67 КК України, не встановлено.
Обвинувачений ОСОБА_4 відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимий, не працює, дохід отримує від виконання робіт за цивільно-правовими договорами, одружений, має двоє неповнолітніх дітей, за місцем проживання характеризується виключно позитивно, 29.05.2026 відшкодував заподіяну кримінальним правопорушенням шкоду, шляхом внесення грошових коштів на банківські рахунки відповідних органів місцевого самоврядування. Обвинувачений працездатний, визнає себе здоровим, інвалідності не має, на диспансерному обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. 
Згідно з висновком досудової доповіді у кримінальному провадженні щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , складеною Полтавським районним сектором №4 філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області 03.07.2026, дослідження інформації, що характеризує особу обвинуваченого, результати оцінки ризику вчинення ним повторного правопорушення, свідчать про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства.
Виходячи з вище викладеного, суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання обвинуваченому, виходячи з санкції ч.2 ст.197-1 КК України, у виді обмеження волі, що буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, конкретні обставини справи, наведені вище, в тому числі повне визнання обвинуваченим вини у скоєному кримінальному правопорушенні, наявність декількох обставин, що пом`якшують відповідальність, та відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, а також те, що обвинувачений щиро жалкує з приводу своїх протиправних дій та наслідків кримінального правопорушення, й виходячи з того, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, та вважає за необхідне звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, що буде відповідати основним засадам та принципам індивідуалізації, обґрунтованості, гуманності, законності та справедливості призначення покарання, а також достатнім для того, щоб засуджений в умовах здійснення контролю за його поведінкою довів своє виправлення.
По справі цивільний позов не заявлено, речові докази та процесуальні витрати відсутні. Щодо обвинуваченого запобіжний захід не обирався.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4  визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк два роки.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку терміном один рік не вчинить нового кримінального правопорушення й зобов`язати його періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вирок може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду через Котелевський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1