П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

14 вересня 2026 року місто Київ
справа № 357/13577/25
провадження № 22-ц/824/5235/2026 

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., 

сторони:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс»
відповідач -  ОСОБА_1 

розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» 
на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 5 листопада 2025 року, ухвалене у складі судді Ярмоли О. Я. ,
у справі за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2025 року позивач ТОВ «Діджи Фінанс» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором № 200145016 від 13.11.2014 у загальному розмірі 44158,48 грн, яка складається із: суми заборгованості - 33745,29 грн, суми інфляційних втрат - 7378,89 грн, суми 3% річних - 3034,30 грн.
Позовні вимоги обґрунтовуванні тим, що 13.11.2014 між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 укладено угоду № 200145016 щодо кредитування. Банк надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 23100,00 грн із встановленим строком користування з 13.11.2014 по 13.11.2017, а позичальник зобов`язався повернути отримані кошти у строк встановлений договором та сплатити відсотки за користування кредитом.
20.07.2020 ТОВ «Діджи Фінанс» набуто право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», на підставі договору № 7_БМ, укладеного за результатами публічних торгів (аукціону) лоту № GL16N618071 проведеного 15.06.2020, що підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 у справі № 910/11298/16, відповідно до якої позивача визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», в тому числі і за зазначеним кредитним договором.
Станом на 07.08.2025 заборгованість відповідача становить 33745,29 грн, з яких: 10874,47 грн. - заборгованість за кредитом; 22870,82 грн - заборгованість за відсотками. Крім цього, позивач нарахував суму збитків з урахуванням 3 % річних в сумі 3034,30 грн, суму збитків інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань в сумі 7378,89 грн. Разом заборгованість становить - 44158,48 грн.
Також зазначав, що кредитор з об`єктивних причин був позбавлений можливості звернутися до суду в межах строку позовної давності через тривалий судовий процес у справі № 910/11298/16, яка розглядалася Господарським судом міста Києва за позовом ПАТ «Банк Михайлівський» (ухвалою Господарського суду від 03.09.2020 замінено на правонаступника - ТОВ «Діджи Фінанс»), за результатами розгляду якої позивачем були отримані оригінали документів, а саме: кредитні договори, щодо яких право вимоги відступлено на підставі договору від 20.07.2020.
Окрім цього, позивач звертав увагу суду на підстави для поновлення строку позовної давності через поширення коронавірусної хвороби (COVID-19), у зв`язку з чим строки позовної давності було продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин відповідно до п. 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30.03.2020 року № 540-ІХ та посилався на введення воєнного стану.
Просив суд поновити строк позовної давності для подання позову до суду, стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором на загальну суму 44158,48 грн, а також понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за подання позову до суду та витрати на правову допомогу.
Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05.11. 2025 у задоволенні позовної заяви ТОВ «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивач ТОВ «Діджи Фінанс» 2 грудня 2025 року подав апеляційну скаргу через підсистему «Електронний суд», в якій просив оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.
Вважає, рішення суду першої інстанції необґрунтованим та таким що ухвалено з порушенням норм матеріального права при недотриманні норм процесуального права.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що позивачем було подано виписки по рахунку за кредитним договором 200145016 від 13.11.2014 за період з дати запровадження тимчасової адміністрації ПАТ «Банк Михайлівський» (23.05.2016) по 27.07.2020, сформованими за даними з Єдиної операційно-інформаційної системи Фонду, через підсистему «Електронний суд». Станом на сьогодні, всі ці докази містяться в підсистемі «Електронний суд» у матеріалах цивільної справи № 357/13577/25 (копія відповіді ФГВФО додається) 
Дані виписки з особових рахунків є основним доказом, який підтверджує наявність заборгованості та її розмір за кредитним договором № 200145016 від 13.11.2014.
Окрім того, ТОВ «Діджи Фінанс звертає увагу суду, що надані позивачем до суду та долучені до матеріалів цивільної справи № 357/13577/25, виписки з особових рахунків ОСОБА_1 також містять обов`язкові реквізити, які дають змогу визначити, що дана виписка стосується саме даного клієнта, та щодо кредитного договору, який є предметом спору,
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 виклав заперечення проти її задоволення, просив рішення суду залишити без змін.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 14.01.2026 відкрито апеляційне провадження у справі.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 31.07.2026 в складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.
Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов наступних висновків. 
Судом установлено, що 13.11.2014 між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 укладено угоду у формі заяви (оферти) № 200145016 щодо кредитування, згідно умов якої позичальник отримав кредит у розмірі 23100,00 грн.
Також 13.11.2014 ОСОБА_1 підписав анкету № 900533, в якій зазначено його анкетні дані, дані про доходи та витрати, згода на обробку персональних даних, довідку про умови кредитування та орієнтовану сукупну вартість споживчого кредиту в рамках карткового продукту «кредитна картка Visa Platinum CashBack», Тарифи по продукту «Visa Platinum CashBack».
У довідці про умови кредитування та орієнтовану сукупну вартість споживчого кредиту в рамках карткового продукту «Visa Platinum CashBack», зазначено, що кредит видається на споживчі потреби у формі відновлювальної кредитної лінії; сума кредиту - до 50000 грн; строк кредиту - 12 місяців; тип процентної ставки: фіксована. Дострокове повернення кредиту можливе шляхом внесення повної суми заборгованості; погашення кредиту здійснюється шляхом внесення коштів на рахунок. Розділ ІІІ Довідки визначає, що орієнтована сукупна вартість кредиту в рамках карткового продукту «Visa Platinum CashBack складається із наступних складників: строк - 3 роки; процентна ставка за кредитом (річних): 58,8 % нараховується на залишок заборгованості по кредиту; пільговий період користування кредитними коштами по операціям, які здійснені в торговельній мережі, протягом якого нараховуються проценти за користування кредитом за відсотковою ставкою 0,001% - до 60 днів; платежі за договором страхування -1,5% від суми фактичної заборгованості на кінець розрахункового періоду.
Крім того, 13.11.2014 між страховиком ТОВ «Страхова компанія «М-Лайф» та страхувальном ОСОБА_1 було підписано договір добровільного страхування життя держателів платіжних карток банку NSK 2000145016.
20.07.2020 між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір №7_БМ про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого банк ПАТ «Банк Михайлівський» відступає новому кредитору ТОВ «Діджи Фінанс» належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб, зазначених у Додатку №1 до цього договору, надалі за текстом - боржники, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами, що підтверджується копією вказаного договору.
Пунктом 2 договору №7_БМ від 20.07.2020 визначено, що ТОВ «Діджи Фінанс» набуває всі права кредитора за кредитними договорами в день настання відкладальної обставини відповідно до пункту 16 цього договору (зокрема, підписання договору сторонами), але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання банком у повному обсязі коштів, відповідно до пункту 4 цього договору.
З копії Витягу реєстру боржників ПАТ «Банк Михайлівський» до Договору №7_БМ про відступленням прав вимоги від 20.07.2020 встановлено, що до нового кредитора ТОВ «Діджи Фінанс» перейшло право вимоги за кредитним договором № 200145016 із ОСОБА_1 на суму 33745,29 грн, з яких: 10874,47 грн - заборгованість за кредитом; 22870,82 грн. - заборгованість за відсотками.
Згідно із розрахунком позивача, за період з 25.02.2019 по 23.02.2022 інфляційні втрати склали 7378,89 грн, 3% річних 3034,30 грн.
Також в матеріалах справи міститься постанова Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 в справі № 910/11298/16, відповідно до якої ТОВ «Діджи Фінанс» визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський».
В матеріалах справи міститься постанова про закінчення виконавчого провадження ВП НОМЕР_3, в якому приватним виконавцем Пиць А.А. постановлено виконавче провадження з примусового виконання наказу №910/11298/16, виданого Господарським судом міста Києва 12.07.2021 року закінчити.
Позивачем надані виписки ПАТ «Банк Михайлівський», з 23.05.2016 по 27.07.2020 по особовим рахункам ОСОБА_1 .
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем доведено право вимоги за вказаним ним договором, однак позивачем не доведено, що вказані у виписці рахунки належать саме відповідачу та відкриті на виконання саме кредитного договору № 200145016 від 13.11.2014. Надана позивачем виписка по особовому рахунку не підтверджує надання кредитних коштів відповідачу у заявленому позивачем розмірі. Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, питання позовної давності ним не досліджувалось.
З такими висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
В апеляційній скарзі ТОВ «Діджи Фінанс» посилається на те, що надані позивачем виписки з особових рахунків є основним доказом, який підтверджує наявність заборгованості та її розмір за кредитним договором № 200145016 від 13.11.2014 за період з дати запровадження тимчасової адміністрації ПАТ «Банк Михайлівський» 23.05.2016 по 27.07.2020.
Колегія суддів вважає такі доводи апеляційної скарги не обґрунтованими, виходячи з наступного.
Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до положень ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
У постанові Верховного Суду від 30.11.2022 у справі №334/3056/15 зроблено висновок, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.
Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Відповідно до п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором.
До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 16.09.2020 у справі №200/5647/18 та від 28.10.2020 у справі №760/7792/14-ц.
У матеріалах справи міститься заява (оферта) від 13.11.2014 № 200145016, згідно якої на ім`я ОСОБА_1 відкрито рахунок у ПАТ «Банк Михайлівський», випущено платіжну картку, рахунок картки НОМЕР_1 , з кредитним лімітом 2000 грн, анкета № 900533 датована 13.11.2014 з контактними даними відповідача.
На підтвердження наявності заборгованості у відповідача ОСОБА_1 позивачем надано виписку по особових рахунках ОСОБА_1 , у якій відображені дані за період з 23.05.2016 по 27.07.2020 (виписки на 616 аркушах), що підтверджується матеріалами електронної справи в ЄСІТС та зазначено позивачем в апеляційній скарзі.
Як правильно зазначив у своєму рішенні суд першої інстанції, що надана позивачем виписка за період з 23.05.2016 по 27.07.2020 не охоплює період з часу укладення кредитного договору - 13.11.2014 та у цих виписках зазначені номери рахунків, які не відповідають рахунку вказаному в угоді № НОМЕР_2 від 13.11.2014 щодо кредитування, укладеній між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 . Інформації про рахунок, який вказаний у заяві, підписаної відповідачем та банком, такі виписки не містять. 
Окрім того, у цих виписках зазначена загальна банківська інформація про банківські операції з коштами на рахунках «платник - ОСОБА_1 » із зазначенням дебету, кредиту, оборотів тощо. Так дійсно, у цих виписках вказано нарахування відсотків за кредитним договором № 200145016 від 13.11.2014, однак доказів отримання відповідачем кредитних коштів (дати, погодженої сторонами суми) щодо вказаного у анкеті особового рахунку - НОМЕР_1 позивачем суду не надано.
Також колегія суддів вважає за потрібне звернути увагу позивача на дотримання фундаментального принципу цивільного процесу - принцу процесуальної економії, який полягає в досягненні завдань судочинства з найменшими витратами часу, коштів та зусиль суду й учасників. Цей підхід забезпечує швидкий та розумний розгляд справ, запобігає зловживанням правами і уникає зайвої бюрократизації.
З матеріалів електронної справи вбачається, що виписки на підтвердження позовних вимог викладені на 616 аркушах та стосуються іншого періоду ніж дата укладення договору відповідача з ПАТ «Банк Михайлівський» та не містять доказової інформації, яка давала б можливість суду встановити факти на підтвердження позовних вимог ТОВ «Діджи Фінанс». 
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).
Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей».
Крім того, до відзиву на позов відповідачем надано інформацію про кредитну історію з датою видачі кредиту 13.11.2014, з якої вбачається про відсутність простроченої заборгованості.
З урахуванням відсутності доказів отримання ОСОБА_1 кредитних коштів, підстави для задоволення позовних вимог ТОВ «Діджи Фінанс» відсутні, відтак висновок суду про відмову у задоволенні позовних вимог є обґрунтованим.
Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 5 листопада 2025 року ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а зводяться до незгоди з такими, що відповідно до ст.375 ЦПК України є підставою для залишення рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» залишити без задоволення.
Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 5 листопада 2025 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус