СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА  

ун. № 759/11229/25
пр. № 2-о/759/30/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2026 року м. Київ
Святошинський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді        Єросової І.Ю.,
при секретарі        Красовській В.В.,
за участі заявниці        ОСОБА_1 ,
представника заявниці - адвоката      Шевчука С.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою  ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), заінтересована особа: Міністерство оборони України Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_3 ),  ОСОБА_3  ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , остання відома адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_4 ) про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу,

ВСТАНОВИВ:
26.05.2025 ОСОБА_4 , який представляє інтереси заявниці, звернувся до Святошинського районного суду м.Києва із заявою, в якій просить встановити факт, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу у період з січня 2021 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Дану заяву представник заявниці обґрунтовує тим, що 28.01.2012 ОСОБА_1 було укладено шлюб із ОСОБА_5 , який рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 09.12.2021 у справі №759/18890/21 розірвано. Водночас ще у період з травня 2020 року заявниця переїхала проживати до своєї квартири за адресою: АДРЕСА_4 , та припинила спільне проживання із чоловіком. Попередньо у березні 2020 року ОСОБА_1 мала необхідність у допомозі з розчистки присадибної ділянки від дерев та чагарнику, на розміщене оголошення у соціальній мережі «Фейсбук» відгукнувся ОСОБА_3 . Під час виконання останнім робіт у них склалися теплі відносини, у зв`язку з чим вони продовжили спілкування і після завершення запланованих робіт із розчистки присадибної ділянки. З вересня 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вступили у сімейні стосунки як чоловік та жінка, а з січня 2021 року вони почали спільно проживати однією сім`єю у квартирі, яка належить на праві власності заявниці. Шлюб між вказаними особами не було зареєстровано, оскільки ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_5 . Під час спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вели спільне господарство, мали спільний бюджет, займалися благоустроєм квартири та земельної ділянки, на якій планували побудувати спільний будинок, купували побутову техніку та інші предмети домашнього вжитку. 
24.02.2022 ОСОБА_3 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_4 і в той же день він був призваний на військову службу під час мобілізації. 29.12.2022 його було переведено до військової частини НОМЕР_1 . 17.02.2023 ОСОБА_1 останній раз спілкувалася із ОСОБА_3 , який повідомив, що їх частину відправили на бойове завдання. 22.02.2023 заявницею отримано сповіщення сім`ї №80/22.02 ІНФОРМАЦІЯ_4 , в якому вказано, що ОСОБА_3 зник безвісти 17.02.2023 під час артилерійського обстрілу в районі н.п. Парасковіївки Донецької області. ОСОБА_1 позбавлена можливості отримати вичерпну інформацію щодо результату розшуку зниклого безвісти чоловіка ОСОБА_3 , оскільки вони не зареєстрували офіційно шлюб та остання не має рішення суду про встановлення факту проживання із ОСОБА_3 однією сім`єю. 
Факт спільного проживання заявниці із ОСОБА_3 , на переконання сторони заявниці, підтверджується показами свідків, фотознімками, фактом придбання за кошти заявниці для спільних потреб сім`ї автомобіля, який був зареєстрований на ОСОБА_3 , фактом реєстрації ОСОБА_3 у належній на праві власності ОСОБА_1 квартирі по АДРЕСА_5 , спільним бюджетом, який початково складався із заробітної плати ОСОБА_1 , а у подальшому також грошового забезпечення ОСОБА_3 , а також наявністю у володінні заявниці особистих документів ОСОБА_3 та сповіщення саме ОСОБА_1 про факт безвісти зникнення ОСОБА_3 .
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.05.2022 для розгляду даної заяви визначено суддю Святошинського районного суду м. Києва Єросову І.Ю.
Ухвалою від 02.06.2025 заяву залишено без руху.
09.07.2025 адвокат Шевчук С.П., який представляє інтереси заявниці, засобами поштового зв`язку надіслав до суду заяву, якою усунуто недоліки заяви про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.
Ухвалою від 14.07.2025 відкрито провадження у справі, розгляд вирішено проводити за правилами окремого провадження.
Ухвалою від 21.10.2025 до участі у справі у якості заінтересованої особи залучено ОСОБА_2 , яка є матір`ю зниклого безвісти ОСОБА_3 .
У судовому засіданні 14.04.2026 заінтересована особа ОСОБА_2 повідомила, що її син із 2010 року проживав спільно зі своєю жінкою ОСОБА_6 до моменту його вступу на військову службу. Вони перебували у цивільному шлюбі, дружина часто їздила до Німеччини, однак щоразу поверталася до її сина, коли він приїжджав у відпустку. ОСОБА_1 вона ніколи не бачила. Також зазначила, що вона володіє на праві власності житловим будинком у м. Миколаївці у Київській області, який заповіла своєму сину. 
Також 14.04.2026 судом допитано у якості свідка ОСОБА_7 , яка повідомила суду, що ОСОБА_8 проживав спільно із ОСОБА_9 із 2010 року, однак спільних дітей вони не мали. ОСОБА_9 була скромна та порядна жінка, але із ОСОБА_8 сварилися через будинок. У зареєстрованому шлюбі ОСОБА_3 не був, із ОСОБА_1 не знайомив.
03.06.2026 до суду надійшов лист Святошинської РДА у м. Києві №107-5072 від 03.06.2026, зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був зареєстрований у квартирі АДРЕСА_6 за його особистою заявою. Знятий із реєстрації останній 19.06.2023 за заявою власника житлового приміщення.
Ухвалою від 16.06.2026 до участі у справі залучено у якості заінтересованої особи ОСОБА_3 , якого повідмолено про дату і час розгляду справи на сайті «Судова влада України».
06.07.2026 до суду надійшла відповідь Святошинського відділу ДРАЦС у м. Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, відповідно до якої у період з 01.01.2021 по 18.02.2023 ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , не перебували у зареєстрованих шлюбах.
24.08.2026 засобами поштового зв`язку до суду надійшли додаткові пояснення представника заявниці - адвоката Шевчука С.П., в яких останній вказує, що сторона заявниці не погоджується із твердженнями заінтересованої особи ОСОБА_2 , висловленими у судовому засіданні 14.04.2026 року. Зі своєю матір`ю ОСОБА_3 познайомив заявницю 03.08.2022 під час вихідних, і майже відразу у жінок склалися приязні та дружні стосунки. Під час перебування ОСОБА_3 у ЗСУ та після його зникнення ОСОБА_1 допомагала ОСОБА_2 оплачувати рахунки за комунальні послуги, на прохання останньої займалася підготовкою документів для продажі частини будинку у м. Клавдієве-Тарасове у Макарівському районі Київської області, допомагала проводити будівельні роботи для будівництва будинку у с. Миколаївка Київської області, де й досі проживає заінтересована особа. Крім того, ОСОБА_2 також просила заявницю підготувати документи для отримання нею одноразової грошової допомоги, після отримання якої заінтересована особа припинила будь-які контакти із ОСОБА_1 , а у ході судового розгляду замовчує факт спілкування із заявницею та вводить суд в оману щодо обставин, з ким дійсно проживав її син та в який період. На підтвердження викладеного у письмових поясненнях адвокатом долучено фотознімки, на яких зображені заявниця ОСОБА_1 та мати ОСОБА_3 - заінтересована особа ОСОБА_2 .
У судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 та її представник - адвокат Шевчук С.П. просять задовольнити вимоги заяви та встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації у період з січня 2021 року по 17.02.2023 року.
Заінтересовані особи, будучи своєчасно та належним чином повідомленими про дату і час розгляду справи, до суду не прибули, жодних заяв чи клопотань, у тому числі й про відкладення, на адресу суд не скеровували. 
В силу приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Зважаючи на те, що у матеріалах справи міститься документальне підтвердження своєчасного та належного виклику заінтересованих осіб ОСОБА_2 , Військової частини НОМЕР_1 , то суд не вбачає підстав для відкладення судового засідання.
Вислухавши позиції учасників справи, дослідивши наявні у розпорядженні суду матеріали справи, оцінивши надані учасниками справи докази в їх сукупності, суд доходить таких висновків.
Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.
Згідно з приписами ч. 7 ст. 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у ст. 315 ЦПК України і не є вичерпним.
Так, положеннями ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту, в тому числі, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу (п.5).
Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі №320/948/18 (провадження №14-567цс18) вказано, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.
Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. 
26.05.2025 ОСОБА_4 , який представляє інтереси заявниці, звернувся до Святошинського районного суду м. Києва із заявою про встановлення факт спільного проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у період з січня 2021 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 .
За змістом ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно . Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.
Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. З цього законодавчо сформульованого поняття сім`ї випливає, що ознаками сім`ї є, зокрема, спільне проживання, спільний побут та ведення спільного господарства.
В п. 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року №5-рп/99 зазначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство.
За змістом положень ч. 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.
Відповідно до ч. 1 ст. 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.
Разом з тим, згідно зі ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.
Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно.
У ході розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 у період із 28.01.2012 по 10.01.2022 перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_5 , що підтверджується копію рішення Святошинського районного суду м. Києва від 09.12.2021 у справі №759/18890/21 (т. 1 а.с. 16-18). Вказане рішення набрало законної сили 10.01.2022, про що свідчить відмітка на штампі, проставлена уповноваженою особою суду.
Як вказує заявниця, із вересня 2020 року вона почала стосунки із ОСОБА_3 , а із січня 2021 року і до 17.02.2023 (дня зникнення безвісти) вони спільно проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу.
Суд не може погодитися із такими твердженнями заявниці, оскільки вказаний період охоплює перебування ОСОБА_1 у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_5 , а тому суд досліджує період із 11.01.2022 (дня, наступного за днем набрання законної сили рішенням суду про розірвання шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 ) по 17.02.2023 року (дату зникнення безвісти ОСОБА_3 ).
Як вбачається із досліджених судом документів, 24.02.2022 ОСОБА_3 призваний на військову службу під час мобілізації на посаду стрільця 3 відділення 2 взводу роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_5 (т. 1 а.с. 76).
17.02.2023 ОСОБА_3 зник безвісти у районі н.п. Парасковіївка Донецької області, що підтверджується скерованим на ім`я ОСОБА_1 повідомленням та сповіщенням сім`ї №80/22.02 (т. 1 а.с. 19, 20).
За період перебування останнього на військовій службі ОСОБА_1 , будучи представником ОСОБА_3 по довіреності від 08.07.2022 року, посвідченій приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Громовою О.П. та зареєстрованою у реєстрі за №599, придбала автомобіль Volkswagen Caddy, д.н.з. НОМЕР_3 (т. 1 а.с. 90-91.
Вказаний транспортний засіб було зареєстровано за ОСОБА_3 , що підтверджується долученим до заяви свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 (т. 1 а.с. 72).
ОСОБА_1 вказує, що вказаний автомобіль придбаний за її кошти в інтересах сім`ї для спільного користування. Водночас у додаткових поясненнях адвокат Шевчук С.П. зауважує, що ОСОБА_3 мав намір використовувати автомобіль під час виконання бойових завдань. Суд зауважує на тому, що ОСОБА_1 не надає доказів, які б свідчили, що саме за її заощадження було придбано вказаний транспортний засіб. Також наведене у заяві по суті та додаткових поясненнях не узгоджується між собою, оскільки залишається не зрозумілим, як автомобіль, який ОСОБА_3 мав намір використовувати на службі, придбавався ОСОБА_1 для спільних потреб сім`ї.
Більше того, із відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень суду стало відомо про те, що адвокат Кравець Р.Ю., який діє в інтересах ОСОБА_3 , звертався до правоохоронних органів із заявою про внесення відомостей до ЄРДР за фактом вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, тобто незаконного заволодіння транспортним засобом, належним зниклому безвісти ОСОБА_3 . Оскільки правоохоронцями у наданий законом строк не було внесено відомостей до ЄРДР, представник ОСОБА_3 змушений бу в звертатися зі скаргами до слідчого судді (ухвала від 31.07.2024 у справі №370/2055/24, ухвала від 25.07.2024 у справі №369/12226/24).
Зі змісту вказаних ухвал також вбачається, що, за версією представника ОСОБА_3 , ОСОБА_1 також протиправно заволоділа документами, які підтверджують право власності на транспортний засіб Volkswagen Caddy, д.н.з. НОМЕР_3 . Отже, суд ставить ставить під сумнів добровільність отримання у своє розпорядження особистих документів ОСОБА_3 . У той же час, перебування документів ОСОБА_3 у ОСОБА_1 не свідчить про наявність тісного та постійного зв`язку вказаних осіб між собою та спільне їх проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу.
Також ОСОБА_1 вказує, що вона спільно із ОСОБА_3 вели господарство, мали бюджет, купували побутову техніку та облаштовували для спільного проживання квартиру і земельну ділянку, на якій планували побудувати будинок. Матеріалами справи не підтверджується спільне володіння майном, купівлю будь-яких побутових приладів, докази спільної участі у витратах, пов`язаних з утриманням житла чи оплатою комунальних послуг, заявницею не надані, письмові докази, які б свідчили про наявність спільного бюджету, про що зазначено у заяві, не долучено у ході розгляду справи.
Наявні у матеріалах справи фотознімки, на яких іноді зустрічається особа, схожа на ОСОБА_3 , не дозволяють суду пересвідчитися, коли саме такі фотознімки зроблені, зокрема чи були вони зроблені у період з 11.01.2022 по 17.02.2023 року. 
Долучені до заяви письмові свідчення ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка є донькою ОСОБА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_7 (т. 1 а.с. 23), ОСОБА_11 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_8 (т. 1 а.с. 24), та ОСОБА_12 , яка є діючою військовослужбовицею та проживає за адресою: АДРЕСА_9 (т. 1 а.с. 25), не сприймаються судом як належні, допустимі та достатні докази, оскільки порушено принцип безпосередності сприйняття доказів. 
Так, відповідно до ч. 1 ст. 213 ЦПК України суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі. Враховуючи, що сторона заявниці у ході розгляду справи не ініціювала перед судом питання про допит вказаних свідків у судовому засіданні, вказані особи не надавали свої покази безпосередньо у судовому засіданні в приміщенні суду, суд не вбачає підстав для сприйняття наданих останніми тверджень як показів, що відповідно до ст. 90 ЦПК України є джерелом доказів.
Більше того, вказані особи проживають за іншими адресами, ніж та, за якою спільно проживали, як вказує ОСОБА_1 , вона сама та ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу, із показів останніх не можливо встановити джерело обізнаності їх про життя вказаних осіб, ступінь родинних чи дружніх зв`язків. У той же час, суд наголошує на тому, що заявницею чи її представником не було ініційовано перед судом питання про допит вказаних свідків безпосередньо у судовому засіданні.
Суд також не вважає достатнім доказом спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу факт інформування про зникнення ОСОБА_3 безвісти саме ОСОБА_1 , оскільки сам військовослужбовець визначає особу, яку він бажає, аби першочергово проінформували про його зникнення або смерть шляхом внесення відповідної інформації до особової справи військовослужбовця. Вказане також не виключає такого інформування інших близьких родичів та членів сім`ї, зокрема матір ОСОБА_3 .
Окремо суд зауважує також на тому, що факт реєстрації проживання ОСОБА_3 29.07.2022 у квартирі АДРЕСА_6 , яка на праві власності належала ОСОБА_1 , також не свідчить про їх тісних взаємозв`язок та проживання однією сім`єю. Більше того, доказів, що ОСОБА_3 дійсно перебував у вказаній квартирі, а не просто декларативно був у ній зареєстрований, матеріали справи також не містять. Сама ОСОБА_1 , як вбачається із відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру №1429973 від 30.05.2025, була зареєстрована у досліджуваний судом період за іншою адресою: АДРЕСА_10 (т. 1 а.с. 116).
Також суд зауважує на тому, що фактично може йти мова про спільне проживання ОСОБА_1 із ОСОБА_3 у період з 11.01.2022 по 24.02.2022, тобто день його фактичного призову на військову службу під час мобілізації, оскільки у подальшому останній лише тимчасово (короткотривалими візитами) ймовірно перебував у належному заявниці житловому приміщенні.
Окремо суд акцентує увагу на тому, що метою звернення до суду із заявою про встановлення факту ОСОБА_1 зазначає отримання повної інформації про хід та результати розшуку ОСОБА_3 . Водночас, суд не вбачає, щоб будь-яким уповноваженим органом було відмовлено ОСОБА_1 в отриманні такої інформації станом до моменту звернення до суду із даною заявою. ОСОБА_1 долучає низку відповідей, зокрема Військової частини НОМЕР_1 МО України, Координаційного центру з питань поводження з військовополоненими, з яких вбачається, що інформація про факт зникнення безвісти ОСОБА_3 вільно надається ОСОБА_1 , а відсутність факту спільного проживання заявниці із ОСОБА_3 не перешкоджає їй в отриманні такої інформації.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) зазначено, що вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України).
Таким чином, для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню, і предметом доказування у таких справах є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю.
Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 обов`язковими умовами для визнання осіб членами сім`ї, крім спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.
Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема, докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин, притаманних подружжю.
Згідно зі ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці.
Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання), фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо.
Встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин. Наведені висновки узгоджуються із правовими позиціями, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №554/8023/15-ц.
Зважаючи на те, що у ході розгляду справи ОСОБА_1 не надано суду допустимих, достатніх та достовірних доказів, які б поза розумним сумнівом свідчили про те, що у період з 11.01.2022 по 17.02.2023 вона проживала спільно з ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_4 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу, була пов`язана з ним спільними правами та обов`язками, мала спільний бюджет, вела господарство, суд не вбачає підстав для задоволення вимог заяви ОСОБА_1 про встановлення факту. Суд констатує, що надані на дослідження докази лише підтверджують факт спілкування ОСОБА_1 із зниклим безвісти ОСОБА_3 , здійснення від його імені правочину щодо купівлі автомобіля на підставі довіреності, водночас такі докази не є достатніми для встановлення факту спільного проживання вказаних осіб без реєстрації шлюбу.
Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 258, 259, 263, 272-275, 352-355 ЦПК України, ст.ст. 3, 21, 74 СК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Заяву  ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), заінтересована особа: Міністерство оборони України Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_3 ),  ОСОБА_3  ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , остання відома адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_4 ) про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу - залишити без задоволення.
Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів.
Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до Київського апеляційного суду.
Відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією кодексу.

Суддя         Єросова І.Ю.