Справа № 750/5410/26
Провадження № 2/750/2933/26

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2026 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:
головуючого - судді   - Григор`єва Р.Г.,
за участю секретаря судового засідання - Коваленко В.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

В С Т А Н О В И В:
ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1474872 від 05 вересня 2025 року у загальному розмірі 17 752,00 грн, з яких 4000,00 грн - заборгованість за основною сумою кредиту, 1080, 00 грн. - заборгованість по комісії за надання кредиту, 4672, 00 грн. - заборгованість по комісії за обслуговування кредиту, 8000, 00 грн. -сума заборгованості за неустойкою (штраф, пеня). 
Позов обґрунтований тим, що 05 вересня 2025 року між ТОВ «Фінансова Компанія «Незалежні фінанси» та відповідачем було укладено кредитний договір № 1474872.
Відповідач належним чином свої зобов`язання щодо своєчасного та повного повернення кредитних коштів не виконав, унаслідок чого утворилася заборгованість.
28 січня 2026 року між ТОВ «ФК «Незалежні Фінанси» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 28012026, відповідно до якого до позивача перейшло право грошової вимоги за кредитним договором відповідача. Згідно з витягом з Реєстру боржників до позивача перейшло право вимоги до ОСОБА_1 щодо заборгованості у розмірі 17 752, 00 грн., з яких 4 000,00 грн становить заборгованість за основною сумою кредиту, 1080, 00 грн. - заборгованість по комісії за надання кредиту, 4672, 00 грн. – заборгованість по комісії за обслуговування кредиту, 8000, 00 грн. - сума заборгованості за неустойкою (штраф, пеня). 
Посилаючись на невиконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором та відсутність погашення заборгованості після переходу до нього права вимоги, позивач просить стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості та судові витрати.
Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 20.05.2026 позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін.
Представник позивача у судове засідання не прибув, у позовній заяві просив розглядати справу за його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, у судові засідання не прибув, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судових повісток за місцем реєстрації, які в силу положень частини восьмої статті 128 ЦПК України вважаються врученими. 
Неявка сторін, належним чином повідомлених про дату, час і місце проведення судового засідання, не перешкоджає розгляду справи.
За таких обставин, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи та ухвалення заочного рішення, у судовому засіданні 20.07.2026 постановлено протокольну ухвалу про заочний розгляд справи відповідно до статей 280, 281 ЦПК України.
Фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 уклав з ТОВ «ФК «Незалежні Фінанси» Договір про споживчий кредит № 1474872 від 05.09.2025 (далі за текстом - Договір).
Відповідно до п.1.1 Договору Кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п.1.3 Договору надати Позичальнику грошові кошти у сумі, визначеній у п.1.2 Договору у кредит, а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісії та проценти за користуванням кредитом відповідно до Графіку платежів та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки\терміни, що визначені Договором. Кредит надається з метою задоволення потреб Позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Типом кредиту є кредит. 
Сума (загальний розмір) кредиту становить 4000,00 грн. (п. 1.2 Договору). 
Кредит надається загальним строком на 360 днів за умови виконання Позичальником Графіку платежів з 05.09.2025 (дата надання кредиту).Остаточний термін (дата) повернення кредиту, сплати комісій та процентів за користування кредитом (за умови дотримання Графіку платежів) 31.08.2026 (п.п. 1.3, 1.4 Договору).
Загальні витрати Позичальника за кредитом складають 13 928, 00 грн. Денна процентна ставка складає (13928,00 грн.\4000,00 грн.)\ 360 днів *100% =0, 97%. Орієнтовна реальна річна процентна ставка дорівнює 2418, 52 відсотків річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника складає 17 928, 00 грн. (п.1.5 Договору).
Проценти за користування кредитом протягом першого розрахункового періоду, визначеного Графіком платежів, нараховуються за стандартною процентною ставкою 0, 0010 відсотків річних на фактичну заборгованість за кредитом (п.1.5.3 Договору)
Проценти за користування кредитом протягом решти строку кредитування нараховуються за стандартною процентною ставкою 0, 0010 відсотків річних від фактичного залишку кредиту, починаючи з другого розрахункового періоду, визначеного Графіком платежів (п.1.5.4 Договору).
Нараховані згідно п.1.5.3. та 1.5.4. Договору проценти за користування кредитом за весь строк кредитування складатимуть: 0, 00 грн. (п.1.5.4 Договору).
Згідно Графіку платежів, який є додатком № 1 до Договору перший розрахунковий період складає 30 днів, наступні розрахункові періоди складають 15 днів. 
Кредитні кошти надаються Позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти НОМЕР_1 (п.2.1 Договору). 
Цей Кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника , що створений в інформаційно – комунікаційній Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та\або відповідний мобільний додаток чи інші засоби (п.6.1 Договору).
Відповідно до платіжного доручення № 45946728 від 05.09.2025, на рахунок НОМЕР_1 , відкритий на ім`я ОСОБА_1 були перераховані кредитні кошти в сумі 4000, 00 грн.
Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 28012026 від 28.01.2026 з урахуванням відомостей про щоденні нарахування та погашення, заборгованість складає 17 752, 00 грн., з яких 4 000,00 грн становить заборгованість за основною сумою кредиту, 1080, 00 грн. - заборгованість по комісії за надання кредиту, 4672, 00 грн. – заборгованість по комісії за обслуговування кредиту, 8000, 00 грн. - сума заборгованості за неустойкою (штраф, пеня). 
28.01.2026 між ТОВ «ФК «Незалежні Фінанси» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 28012026, відповідно до якого до позивача перейшло право грошової вимоги за кредитним договором відповідача. Згідно з витягом з Реєстру боржників до позивача перейшло право вимоги до ОСОБА_1 щодо заборгованості у розмірі 17 752, 00 грн., з яких 4 000,00 грн становить заборгованість за основною сумою кредиту, 1080, 00 грн. - заборгованість по комісії за надання кредиту, 4672, 00 грн. – заборгованість по комісії за обслуговування кредиту, 8000, 00 грн. - сума заборгованості за неустойкою (штраф, пеня). 
Відповідно до частин першої, третьої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За приписами частин першої, другої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).
За змістом частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). 
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст. 626 ЦК України).
В силу ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Із положень ч.1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19.
Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
В силу ч. 1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. 
За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Згідно з ч.1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться.
Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
Аналіз вказаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору.
Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.
При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу, визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Оцінюючи надані докази суд виходить із того, що факт укладення між ТОВ «ФК «Незалежні Фінанси» та ОСОБА_1 . Договору про споживчий кредит № 1474872 від 05.09.2025 в електронній формі шляхом підписання його одноразовим ідентифікатором, знайшов своє належне підтвердження. 
Так, Позичальником акцептована пропозиція ТОВ «ФН «Незалежні Фінанси» укласти Договір споживчого кредиту № 1474872 (оферта) шляхом заповнення та підписання Позичальником заяви на отримання кредиту № 1474872 від 05.09.2025, анкети-заяви на кредит № 1474872 та в подальшому паспорту споживчого кредиту № 1474872 та Договору споживчого кредиту № 1474872 електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
Відтак, між сторонами був укладений Договір споживчого кредиту № 1474872 від 05.09.2025 в електронній формі шляхом підписання його одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам ст.ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». 
Відповідно до платіжного доручення № 45946728 від 05.09.2025, на рахунок НОМЕР_1 , відкритий на ім`я ОСОБА_1 були перераховані кредитні кошти в сумі 4000, 00 грн.
Відповідач належним чином зобов`язання за договором не виконав, у зв`язку із чим утворилася заборгованість за основним зобов`язанням в розмірі 4000, 00 грн. 
Судом встановлено, що 28.01.2026 між ТОВ «ФК «Незалежні Фінанси» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 28012026, відповідно до якого до позивача перейшло право грошової вимоги за кредитним договором відповідача. 
На підтвердження переходу права вимоги до відповідача позивачем надано витяг із Реєстру боржників, який є невід`ємною частиною договору факторингу та містить відомості щодо боржника ОСОБА_1 , акт прийому -передачі Реєстру боржників за Договором факторингу № 28012026 від 28.01.2026, платіжну інструкцію № 23759 від 30.01.2026 про оплату за відступлення прав вимоги за Договором факторингу № 28012026 від 28.01.2026. 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За змістом частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому така заміна не припиняє самого зобов`язання та не змінює його змісту, а лише змінює особу кредитора.
Оскільки надані позивачем документи підтверджують набуття ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» статусу нового кредитора за Договором про споживчий кредит № 1474872 від 05.09.2025, суд доходить висновку, що саме позивач є належним кредитором у спірних правовідносинах та набув право вимагати від відповідача виконання невиконаного грошового зобов`язання в обсязі, який існував на момент відступлення права вимоги.
За наведених обставин, позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про стягнення з ОСОБА_1 
4 000,00 грн. - заборгованість за основною сумою кредиту є обґрунтованими, доведеними належними та допустимими доказами, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.
Щодо сплати одноразової комісії в розмірі 1080,00 грн. за надання кредиту, суд зазначає наступне.
Відповідно до п.1.5.1 Договору споживчого кредиту № 1474872 від 05.09.2025 комісія за надання кредиту: 1080, 00 грн., яка нараховується за ставкою 27 відсотків від суми кредиту одноразово в момент надання кредиту. 
10.06.2017 набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст ст.11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними, проте, враховуючи ультраактивну форму дії Закону України «Про захист прав споживачів», визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положень Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до п.4 ч.1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Відповідно до ч.2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право фінансовим установам встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту.
На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 11.02.2021 № 16 затвердило Правила розрахунку небанківськими фінансовими установами України загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит. Вказані Правила розрахунку (п.1) передбачають правомірність встановлення Кредитодавцем супровідних послуг за кредитом в тому числі і комісії за надання кредиту. 
Отже, дії кредитодавця щодо встановлення у кредитному договорі комісії за надання кредиту яка становить 27 % від суми виданого кредиту, тобто 1080, 00 грн. є правомірними і підлягає стягненню з Відповідача.
Щодо вимоги про стягнення комісії за обслуговування кредиту.
Відповідно до п. 1.5.2 Договору споживчого кредиту № 1474872 від 05.09.2025 комісія за обслуговування кредиту (кредитної заборгованості) (за весь строк кредитування): 12 848, 00 грн., що нараховується за ставкою 14, 60 відсотків від суми кредиту в перший день кожного наступного розрахункового періоду, за попередній розрахунковий період (крім останнього періоду), що встановлено графіком платежів, який є додатком № 1 до цього Договору.
Відповідно до загальних положень Договору споживчого кредиту № 1474872, комісія з обслуговування кредиту включає: цілодобове надання Позичальнику актуальної облікової інформації шляхом розміщення її в особистому кабінеті Позичальника, зокрема про розмір нарахованої та сплаченої заборгованості за цим Договором, її складові, розрахунок поточного платежу, розрахунок суми для повного погашення заборгованості, графік платежів, негайне оновлення інформації при настанні змін, цілодобове забезпечення можливості через особистий кабінет здійснювати миттєвий переказ з автоматичним додаванням всіх необхідних реквізитів для погашення заборгованості за цим Договором, надсилання Позичальнику текстових повідомлень з нагадуванням про дати платежів, інформування про зарахування платежів, згенеровані одноразові ідентифікатори\паролі, інші сервісні повідомлення, консультування та надання інформації з питань, пов`язаних з обслуговуванням кредиту та виконанням цього Договору службами підтримки Кредитодавця, тощо. 
Разом із тим суд не може погодитися з тим, що наведені дії є самостійними додатковими або супутніми послугами, за які може стягуватися окрема плата.
Відповідно до частин першої, другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не більше одного разу на місяць, а також у разі зміни істотних умов договору про споживчий кредит, включаючи випадки, коли така зміна відбувається внаслідок настання умов, визначених таким договором, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє споживачу інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства та договором про споживчий кредит. 
З аналізу змісту Договору вбачається, що переважна більшість дій, за які встановлено комісію, фактично полягає у виконанні кредитодавцем власних обов`язків щодо адміністрування кредиту, ведення обліку платежів, інформування позичальника про стан виконання договору та забезпечення можливості виконання грошового зобов`язання.
Такі дії нерозривно пов`язані із виконанням кредитного договору, здійснюються насамперед в інтересах самого кредитодавця та не можуть розглядатися як самостійні додаткові послуги, що надаються споживачу за окрему плату.
Саме по собі включення до договору переліку таких дій не змінює їх правової природи та не створює для споживача нового самостійного об`єкта цивільних прав, який міг би бути предметом оплатної послуги.
Крім того, суду не надані належні та допустимі докази того, що Відповідачем вимагалася будь - яка інформація, трактована в Договорі як складова обслуговування кредиту і така інформація надавалася Відповідачу частіше одного разу на місяць. 
Об`єднана палата Касаційного цивільного суду Верховного Суду у постанові від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 зазначила, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Оскільки матеріали справи не містять доказів того, що відповідач замовляв будь-які додаткові платні послуги, відмінні від тих, які кредитодавець був зобов`язаний надавати в силу закону та укладеного договору, суд доходить висновку, що умова договору щодо сплати комісії за обслуговування кредиту суперечить вимогам Закону України «Про споживче кредитування», є нікчемною, а тому правові підстави для стягнення з відповідача 4672,00 грн відсутні.
Щодо вимоги про стягнення штрафу (пені).
Відповідно до п.4.1 Договору споживчого кредиту № 1474872 від 05.09.2025 у разі прострочення Позичальником зобов`язань з повернення кредиту (частини кредиту згідно Графіку платежів) та\або сплати процентів за його користування та\або комісій та \або інших платежів згідно з умовами цього Договору та Графіку платежів, Позичальник зобов`язаний сплатити на користь Кредитодавця штраф у розмірі 1000,00 грн. за кожний випадок порушення (невиконання або неналежного виконання зобов`язання зі сплати платежів у визначені Графіком платежів дати платежів, якщо порушення відповідно ї дати платежу триває більше ніж 2 днів (п.4.1 Договору). 
Позивач просить стягнути з відповідача 8000,00 грн неустойки (штрафу, пені).
Відповідно до частини першої статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Згідно з пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. 
Здійснюючи тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, Верховний Суд в постанові від 12.06.2024 у справі №910/10901/23 виснував, в період існування особливих правових наслідків - протягом дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування, до позичальника застосовуються особливі наслідки - звільнення від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення повернення коштів. 
Оскільки кредитний договір між сторонами укладено 05 вересня 2025 року, тобто під час дії воєнного стану, а заявлена до стягнення неустойка виникла саме внаслідок прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання у період дії зазначених законодавчих обмежень, вимога про її стягнення суперечить імперативним приписам пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
За таких обставин правові підстави для стягнення з відповідача 8000,00 грн штрафу (пені) відсутні.
Таким чином, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню 5080,00 грн. заборгованості за кредитним договором, що складається із 4000,00 грн основної суми кредиту та 1080,00 грн комісії за надання кредиту.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при поданні позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 2 662,40 грн, що підтверджується матеріалами справи. Позов судом задоволено частково, а саме на 28,61 %. Тому пропорційно до задоволених позовних вимог з Відповідача на користь Позивача необхідно стягнути 761,71 грн (2662,40 грн. х 28,61%) на відшкодування судового збору.
Керуючись статтями 2, 5, 12, 13, 76–81, 89, 141, 258, 259, 263–265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (код ЄДРПОУ 35625014, місцезнаходження юридичної особи: 07400, Київська область, Броварський район, м. Бровари, вул. Лісова, буд. № 2, реквізити IBAN № НОМЕР_3 в АТ «ТАСКОМБАНК») заборгованість за кредитним договором № 1474872 від 05 вересня 2025 року у загальному розмірі 5080 (п`ять тисяч вісімдесят) грн. 00 коп., з яких 4 000 (чотири тисячі) грн. 00 коп. - заборгованість за основною сумою кредиту та 1080 (одна тисяча вісімдесят) грн. 00 коп. - заборгованість за комісією за надання кредиту.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір у розмірі 761 (сімсот шістдесят одна) грн. 71 коп.
Врешті позову відмовити. 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення, учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя       Р.Г. Григор`єв