| ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/1112/26 Суддя (судді) першої інстанції: Лукашова О.Б.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2026 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача - Єгорової Н.М.,
суддів - Карпушової О.В., Компанієць І.Д.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про стягнення коштів, зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИЛА:
У лютому 2026 року позивач - ОСОБА_1 звернувся Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, яким просив:
- стягнути з Головного управління Національної поліції в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 заборгованість з виплати грошової компенсації за 84 доби невикористаної частини щорічної оплачуваної основної відпустки за 2023, 2024, 2025 роки в сумі 90 352, 50 грн;
- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Чернігівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток у розмірі 1075,50 грн в день за весь час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 26 грудня 2025 року і по день проведення з ним фактичного розрахунку з виплати грошової компенсації за невикористану відпустку відповідно до ст. 117 КЗпП України.
Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2026 року зупинено провадження у справі №620/1112/26 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про стягнення коштів до набрання законної сили рішенням суду у справі №620/793/26 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 236 КАС України.
Не погоджуючись з викладеним в ухвалі рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи.
Апелянт зазначив про те, що предмет спору у справі №620/1112/26 та №620/793/26 є різним та не пов`язаним між собою. Крім того, на розгляді Шостого апеляційного адміністративного суду у справі №620/793/26 перебуває апеляційна скарга на ухвалу про повернення позовної заяви, а тому підстави для зупинення провадження відсутні.
Відповідач подав до суду відзив, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, оскільки суд не має об`єктивної можливості розглянути дану справу до набрання законної сили рішенням у справі №620/793/26.
Додатково зазначив про те, що спір у даній справі стосується нарахування грошової компенсації за невикористану частину відпустки та нарахування середнього заробітку за весь час затримки при звільненні, водночас в адміністративній справі №620/793/26 позивач оскаржує накази про звільнення, у зв`язку з чим наявні підстави для зупинення провадження у справі.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню, виходячи з наступного.
Як було зазначено вище, зупиняючи провадження у даній справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 236 КАС України, суд першої інстанції виходив з того, що спір у даній справі стосується перерахунку грошової компенсації за невикористану частину відпустки та нарахування середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, проте звільнення позивача зі служби є предметом розгляду у справі №620/793/26, у зв`язку з чим відсутня можливість розглядати справу №620/1112/26 до набрання законної сили рішенням суду у справі №620/793/26.
Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 236 КАС України суд зупиняє провадження у справі в разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
З огляду на зазначені вимоги КАС України для вирішення питання про зупинення провадження у справі адміністративний суд повинен у кожному конкретному випадку з`ясувати:
- чи існує вмотивований зв`язок між предметом судового розгляду у справі, яка розглядається адміністративним судом, з предметом доказування в конкретній іншій справі, що розглядається в порядку конституційного провадження;
- чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду цієї справи.
Об`єктивна неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи полягає у тому, що рішення суду в справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у цій справі, зокрема факти, що мають преюдиційне значення.
Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому процесі, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено.
Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 25 січня 2026 року через систему "Електронний суд" звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Чернігівській області "Про застосування дисциплінарних стягнень до поліцейських Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області" від 22 грудня 2025 року №2086 в частині застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції;
- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Чернігівській області по особовому складу від 26 грудня 2025 року №879 о/с про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України;
- поновити ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді поліцейського відділу реагування патрульної поліції Прилуцького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області з 26 грудня 2025 року;
- стягнути з Головного управління Національної поліції в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в зв`язку з його незаконним звільненням з 26 грудня 2025 року по день винесення судового рішення по суті справи.
Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2026 року у справі №620/793/26 позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачу.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2026 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2026 року, встановлено строк для подання відзиву, витребувано з Чернігівського окружного адміністративного суду матеріали адміністративної справи № 620/793/26.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 квітня 2026 року призначено справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення коштів до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.
Отже, станом на час прийняття оскаржуваної ухвали від 15 квітня 2026 року провадження у справі №620/793/26 не відкрито, а тому підстави для зупинення провадження у даній адміністративній справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 236 КАС України відсутні.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
З огляду на викладене колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції про наявність підстав для зупинення провадження у справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 236 КАС України до набрання законної сили рішенням у справі №620/793/26, оскільки провадження у справі №620/793/26 не відкрито.
Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
Згідно п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Оскільки судом першої інстанції при вирішенні питання про зупинення провадження у справі порушено норми процесуального права, що свідчить про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги.
Керуючись ст. ст. 236, 242-244, 250, 308, 312, 320, 321, 322, 325КАС України, колегія суддів, - 
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2026 року - скасувати.
Справу направити до Чернігівського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення.
Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст. ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач Н.М. Єгорова

Судді О.В. Карпушова

І.Д. Компанієць