ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

15 липня 2026 року	Справа №160/12304/26 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді	Прудника С.В. 	 	
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

08.05.2026 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 08.11.2025 року у відповідності до вимог статті 8 Закону України “Про підвищення престижності шахтарської праці”, а саме у розмірі 80% заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, з якої обчислюється пенсія, без урахування обмеження індексації;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 08.11.2025 року у відповідності до вимог статті 8 Закону України “Про підвищення престижності шахтарської праці”, а саме у розмірі 80% заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, з якої обчислюється пенсія, без урахування обмеження індексації.
Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що позивач є отримувачем пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV із застосуванням положень статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02.09.2008 № 345-VI. Позивач зазначає, що розмір його пенсії визначено у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону № 1058-IV, з якої обчислюється пенсія, та становить 26 431,50 грн. Разом з тим, при проведенні перерахунків пенсії у зв`язку з її індексацією з 01.03.2023 року, 01.03.2024 року, 01.03.2025 року та 01.03.2026 року відповідачем застосовано обмеження розміру збільшення пенсії, передбачені відповідними постановами Кабінету Міністрів України, унаслідок чого фактичний розмір пенсійної виплати було зменшено та визначено до виплати у сумі 23 458,81 грн. Позивач вважає такі дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області протиправними, оскільки, на його думку, передбачена статтею 8 Закону № 345-VI гарантія щодо визначення мінімального розміру пенсії шахтарям у розмірі 80 відсотків заробітної плати не може бути зменшена шляхом застосування обмежень щодо індексації пенсії. На переконання позивача, обмеження суми збільшення пенсії внаслідок індексації можуть застосовуватися лише до сум індексації як складової пенсійної виплати, однак не можуть впливати на основний розмір пенсії, визначений відповідно до спеціальної гарантії, встановленої законодавством для осіб, які працювали на підземних роботах за списком № 1. Позивач посилається на положення частини першої статті 28 Закону № 1058-IV та статті 8 Закону № 345-VI, відповідно до яких особам, на яких поширюється дія Закону № 345-VI та які мають необхідний стаж роботи на підземних роботах, мінімальний розмір пенсії встановлюється у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону № 1058-IV, з якої обчислюється пенсія. Також позивач зазначає, що аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, зокрема у справах № 200/30/24 та № 360/948/24, відповідно до яких стаття 8 Закону № 345-VI встановлює додаткову соціальну гарантію для шахтарів, а тому розмір пенсії не може бути зменшений шляхом застосування обмежень індексації після визначення розміру пенсії у розмірі 80 відсотків заробітної плати. З огляду на викладене позивач просить визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії без урахування обмеження індексації та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити відповідний перерахунок та виплату пенсії починаючи з 08.11.2025 року.
За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.05.2026 року, зазначена вище справа була розподілена та 11.05.2026 року передана судді Пруднику С.В.
13.05.2026 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду прийнято до свого провадження означену позовну заяву та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 
30.06.2026 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог. У відзиві відповідач зазначив, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV. Пенсію позивачу обчислено відповідно до вимог статті 28 Закону № 1058-IV та статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» № 345-VI. Відповідач вказав, що статтею 8 Закону № 345-VI передбачено гарантію щодо встановлення мінімального розміру пенсії шахтарям, які мають необхідний стаж роботи на підземних роботах за Списком № 1, у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону № 1058-IV, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Разом з тим відповідач зазначив, що під час визначення розміру пенсійної виплати позивача підлягають застосуванню положення статті 27 Закону № 1058-IV та Закону України від 08.07.2011 № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», якими встановлено обмеження максимального розміру пенсії. На думку відповідача, оскільки відповідно до чинного законодавства максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, орган Пенсійного фонду України правомірно здійснив виплату пенсії позивачу з урахуванням такого обмеження. Також відповідач послався на положення постанови Кабінету Міністрів України від 30.12.2025 № 1778 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2026 році у період воєнного стану», якою визначено особливості виплати пенсій у разі перевищення їх розміру понад десять прожиткових мінімумів. Крім того, відповідач зазначив, що положення Закону № 3668-VI та частини третьої статті 27 Закону № 1058-IV є чинними, неконституційними не визнавалися, а тому підлягають застосуванню при здійсненні виплати пенсій. Враховуючи наведене, відповідач вважає, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо виплати пенсії позивачу здійснені у межах повноважень та у спосіб, визначений законодавством, а тому правові підстави для проведення перерахунку пенсії без застосування обмеження її максимальним розміром відсутні.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Судом установлено, матеріалами справи підтверджено, що позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV.
Із матеріалів пенсійної справи вбачається, що пенсію позивачу призначено із застосуванням положень статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02.09.2008 № 345-VI, як особі, яка має право на відповідну державну гарантію у зв`язку із роботою на підземних роботах за Списком № 1.
Відповідно до протоколу про призначення (перерахунок) пенсії розмір пенсії позивача визначено виходячи з 80 відсотків заробітної плати (доходу), обчисленої відповідно до статті 40 Закону № 1058-IV, та становить 26 431,50 грн (80 % від 33 039,37 грн).
Разом з тим, як убачається з матеріалів справи, при проведенні перерахунків пенсії позивача у зв`язку з індексацією пенсійних виплат відповідачем застосовано обмеження щодо розміру збільшення пенсії, а саме:
з 01.03.2023 року - у розмірі 1723,68 грн.;
з 01.03.2024 року - у розмірі 59,17 грн.;
з 01.03.2025 року - у розмірі 931,84 грн.;
з 01.03.2026 року - у розмірі 258,00 грн.
Унаслідок застосування зазначених обмежень розмір пенсії, визначений відповідно до статті 8 Закону № 345-VI у сумі 26 431,50 грн., фактично зменшено, у зв`язку з чим пенсію позивача визначено до виплати у розмірі 23 458,81 грн.
15.03.2026 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про здійснення перерахунку та виплати пенсії без застосування обмеження сум індексації, виходячи з розміру 80 відсотків заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону № 1058-IV.
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 15.04.2026 року №44546-27768/С-01/8-0400/26 позивачу повідомлено про відсутність правових підстав для проведення такого перерахунку.
Не погоджуючись із відмовою відповідача, позивач звернувся до суду із цим адміністративним позовом, у якому просить визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії без урахування обмеження індексації та зобов`язати відповідача здійснити відповідний перерахунок і виплату пенсії починаючи з 08.11.2025 року.
Надаючи оцінку встановленим обставинам та аргументам учасників справи, які мають значення для вирішення справи, суд виходить з такого.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі, зокрема, старості. Пенсії та інші види соціальних виплат і допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Суд зазначає, що спірні правовідносини виникли у сфері пенсійного забезпечення та стосуються правомірності дій органу Пенсійного фонду України щодо визначення розміру пенсійної виплати особі, яка отримує пенсію за віком із застосуванням положень статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».
Як встановлено судом, позивач є особою, на яку поширюються положення Закону України від 02.09.2008 № 345-VI «Про підвищення престижності шахтарської праці», а призначення пенсії здійснено із застосуванням спеціальної гарантії, передбаченої статтею 8 цього Закону.
Відповідно до статті 8 Закону № 345-VI мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону № 1058-IV, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.
Отже, наведена норма встановлює для визначеної категорії осіб додаткову соціальну гарантію, яка полягає у визначенні мінімального розміру пенсії виходячи із 80 відсотків заробітної плати (доходу), з якої обчислено пенсію.
При цьому суд звертає увагу, що стаття 8 Закону № 345-VI не встановлює окремого виду пенсії, а визначає спеціальну гарантію щодо мінімального розміру пенсії за віком для шахтарів, яка застосовується під час обчислення пенсійної виплати відповідно до Закону № 1058-IV.
Відповідно до частини другої статті 42 Закону № 1058-IV для забезпечення індексації пенсій щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка враховується для обчислення пенсії, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Разом із тим, аналіз наведених норм законодавства свідчить, що проведення індексації пенсії не може мати наслідком зменшення гарантованого законом розміру пенсії, визначеного при її обчисленні відповідно до статті 8 Закону № 345-VI.
Суд зазначає, що передбачене постановами Кабінету Міністрів України обмеження максимального розміру збільшення пенсії внаслідок індексації стосується саме суми такого збільшення, а не основного розміру пенсії, який був визначений відповідно до спеціальних норм пенсійного законодавства.
Застосування органом Пенсійного фонду України обмеження сум індексації після визначення розміру пенсії позивача у розмірі 80 відсотків заробітної плати фактично призвело до зменшення гарантованого статтею 8 Закону № 345-VI розміру пенсійного забезпечення, що не відповідає меті та змісту цієї норми.
Такий підхід узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 22.12.2025 у справі № 200/30/24, відповідно до яких гарантія, передбачена статтею 8 Закону № 345-VI, є додатковою соціальною гарантією для шахтарів та застосовується при визначенні розміру пенсії за віком, а не є окремим видом пенсійного забезпечення. При цьому під час формування розміру пенсії мають бути враховані всі передбачені законом складові пенсійної виплати, а обмеження індексації не може призводити до зменшення встановленого законом розміру пенсії.
Аналогічний правовий підхід викладено Верховним Судом у постанові від 26.08.2025 у справі № 360/948/24, де суд зазначив про неприпустимість застосування обмежень індексації таким чином, що фактично зменшується розмір пенсії, гарантований спеціальними нормами законодавства.
Посилання відповідача на положення статті 27 Закону № 1058-IV щодо максимального розміру пенсії суд оцінює критично, оскільки предметом спору у цій справі є не питання перевищення максимального розміру пенсії, а правомірність застосування обмеження розміру збільшення пенсії внаслідок індексації після визначення розміру пенсії відповідно до статті 8 Закону № 345-VI.
Таким чином, положення щодо обмеження максимального розміру пенсії не можуть бути застосовані у спосіб, який нівелює встановлену законодавцем спеціальну гарантію для шахтарів та фактично зменшує розмір пенсії, визначений відповідно до статті 8 Закону № 345-VI.
За таких обставин суд доходить висновку, що відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у проведенні перерахунку пенсії позивача без урахування обмеження індексації є протиправною, а порушене право позивача підлягає відновленню шляхом зобов`язання відповідача здійснити відповідний перерахунок та виплату пенсії.
Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частин 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Отже, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 1331,20 грн.
Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду в сумі 1331,20 грн. підлягає стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань.
Керуючись ст. ст. 2, 77, 78, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити повністю.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 08.11.2025 року у відповідності до вимог статті 8 Закону України “Про підвищення престижності шахтарської праці”, а саме у розмірі 80% заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, з якої обчислюється пенсія, без урахування обмеження індексації.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 08.11.2025 року у відповідності до вимог статті 8 Закону України “Про підвищення престижності шахтарської праці”, а саме у розмірі 80% заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, з якої обчислюється пенсія, без урахування обмеження індексації.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ 21910427) документально підтверджені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1331,20 грн. (одна тисяча триста тридцять одна гривня 20 копійок).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Суддя С. В. Прудник