| Справа № 454/2124/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2026 року Сокальський районний суд Львівської області в складі:
головуючого - судді Фарина Л. Ю. 
за участю секретаря: Бельзецької О.В.,
розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження в місті Сокалі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області, третьої особи Інспектора відділення поліції №2 Шептицького РВП ГУНП у Львівській області Тобяш В.П., про скасування постанови про адміністративне правопорушення, 
в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить скасувати постанову серії ЕНА №7198098 від 15.05.2026р. про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та стягнути судові витрати.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що згідно постанови 15.05.2026р. о 11.00 год. в м. Сокаль по вул. Мазепи 1, Шептицького району він проїхав на червоний сигнал світлофора за що на нього накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00грн.
Зазначає, що з діями працівника поліції та вказаною вище постановою про притягнення до адміністративної відповідальності він не погоджується, вважає постанову незаконною і такою, що підлягає скасуванню оскільки його дії не містили склад адміністративного правопорушення. В своє обґрунтування зазначає, що поліцейськими на його вимогу не надано жодних доказів порушення ПДР, та розуміє, постанову складено в покарання за те, що позивач намагався відстояти свої права. Відтак при прийнятті рішення про винесення постанови інспектор поліції зобов`язаний довести правомірність свого рішення та надати докази порушення, чого у даній ситуації зроблено не було. За таких обставин винесена постанова є незаконною і підлягає скасуванню, в зв`язку з чим він змушений звернутися в суд за захистом своїх прав та інтересів, посилаючись на норми чинного законодавства просить суд скасувати вказану постанову.
Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 05.06.2026 року вищезазначену справу прийнято до провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного провадження.
Відповідач скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву. У ньому не погодився з доводами позивача, вважає що постанова складена з дотриманням чинного законодавства і підстав для її скасування немає.
Розгляд даної справи, відповідно до вимог ст.257 КАС України, проводиться в порядку спрощеного позовного провадження.
Відповідно до ч. 4ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши надані письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом установлено, що 15.05.2026р. об 11.00 год., поліцейський ВП №2 Шептицького РВП ГУНП у Львівській області Тобяш В.П., виніс постанову серії ЕНА №7198098 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладення стягнення у виді штрафу у розмірі 510,00 грн. за порушення ним п.8.7.3.е ПДР України, оскільки водій керуючи транспортним засобом марки «Nissan Almera» д.н.з. НОМЕР_1 проїхав на заборонений червоний сигнал світлофора.
На виконання приписів частини п`ятої статті 14 Закону 3353-XII учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Частиною 2 статті 122 КУпАП встановлена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.
Згідно з пункту 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
В силу положень пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно п.8.7.3 ПДР України передбачено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками. Сигнали світлофора мають такі значення: червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Предметом оскарження у даній справі є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР).
Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
У розумінні статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Відповідно до частини першої статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.
Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Згідно з ст. 31 Закону "Про Національну поліцію" № 580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема, перевіряти документи особи, опитувати осіб, зупиняти транспортні засоби, застосовувати технічні прилади та технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Статтею 40 Закону № 580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою: 1) запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Тобто, положення Закону № 580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.
Як було зазначено вище, ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності, у зв`язку з порушенням ПДР за проїзд на червоний сигнал світлофора.
Звертаючись до суду із даним позовом позивач вважає, що відповідач при винесені оскаржуваної постанови був упередженим та не надав йому жодних доказів вчинення правопорушення.
Однак, з досліджених відеоматеріалів з місця події, наданих разом з відзивом на позов, встановлено, що позивач не звертався до працівників поліції щодо надання йому будь-яких доказів, більше того він навіть не заперечував факт вчинення ним даного правопорушення, тобто не заявляв жодних заперечень, щодо того, що він порушив правила дорожнього руху та поїхав на червоне світло. 
Одразу після зупинки даного транспортного засобу, на запитання працівниці поліції про те, куди спішить водій, він відповідає «на роботу», що скоріше свідчить про згоду водія із порушенням, аніж є запереченням.
Окрім того, відеозапис розпочинається з того, як працівниками поліції увімкнено звуковий сигнал для зупинки транспортного засобу. Подія відбувається поряд з місцем встановлення світлофора, що розташований з протилежного боку мосту, який сполучає с. Жвирка і м. Сокаль, і як видно на відеозаписі, рух автомобілів розпочинається менше ніж за 1 хв., тривалості відеозапису, що свідчить про те, що між вимкненням зеленого світла на покажчику світлофора, розташованого в селищі Жвирка, по вул. Мазепи (місце вчинення інкримінованого правопорушення) і увімкненням зеленого світла на світлофорі з протилежного боку мосту, а саме на території м.Сокаль, пройшов короткий відрізок часу, а тому водій не міг їхати на зелений сигнал світлофора, який дозволяє рух. 
ОСОБА_1 , під час його зупинки працівниками поліції усно висловлював свою неприязнь до працівників поліції та мотивував її тим, що бачив багато інформації в соціальних мережах., наприклад «TIK TOK», однак його пояснення та дії жодним чином не спростовували факт керування транспортним засобом на червоний сигнал світлофора, тобто керування транспортним засобом з порушенням ПДР України. 
Системний аналіз положень КУпАП дає підстави для висновку, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа зобов`язана здобути докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.
Нормами КУпАП передбачено спрощений порядок фіксування адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, за умов якого протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, при цьому посадова особа має право винести безпосередньо постанову в справі про адміністративне правопорушення.
Відповідно п.1 ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі порушення Правил дорожнього руху.
Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.
Водночас, візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.
Відтак, в даному випадку порушення позивачем ПДР виявлено поліцейським під час здійснення ним службових обов`язків , а не в автоматичному режимі, тому вимоги ч. 2 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» не розповсюджуються на спірні відносини.
Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, що затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 №1395, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за №1408/27853 (далі - Інструкція).
За приписами пункту 5 розділу IV Інструкції, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.
Відповідно до статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Беручи до уваги вищенаведене, на думку суду, поліцейський діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, з`ясував при розгляді справи про адміністративне правопорушення усі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, правильно кваліфікував дії правопорушника, що свідчить про законність прийнятої ним постанови, а тому суд не знаходить правові підстави для скасування рішення суб`єкта владних повноважень і закриття справи про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 122 КУпАП.
Постанова серії ЕНА №7198098 від 15.05.2026 року відповідає вимогам визначеним у ст. 283 КУпАП та Наказу МВС №1395 від 07.11.2015.
Водночас, постановою Верховного Суду від 14.03.2018 року у справі № 760/2846/17 зроблено висновок, що обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 77 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову. Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ст. 9 КАС України).
Крім того, статтею 160 КАС України встановлено, що в позовній заяві зазначаються, зокрема, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини. ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 25.06.2020 у справі № 520/2261/19 вказала, що визначений статтею 77 КАС обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. Разом з тим, ч. 4 ст. 161 КАС України зобов`язано позивача додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
Передбачено, що суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень прав позивача. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів (ч. 4, 5 ст. 77 КАС України).
З наведеного слідує, що сама незгода позивача щодо його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності. Користуючись наданими правами щодо оскарження дій правоохоронних органів, позивач намагається уникнути адміністративної відповідальності. Звертаючись до суду із даним позовом позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог, а ініціюючи судовий процес позивач намагається перекласти відповідальність на відповідача.
Враховуючи вищевикладене та аналізуючи здобуті по справі докази, суд доходить висновку щодо безпідставності позовних вимог, а тому в задоволенні позову слід відмовити.
Згідно п.5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Щодо судових витрат то суд зауважує, що кожна сторона у справі несе витрати, пов`язані з розглядом справи, а оскільки позов не підлягає до задоволення тому питання витрат не вирішувалося. 
Керуючись ст. 9, 19, 72-77, 241-246, 255, 286, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,іІ

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області, третьої особи інспектора відділення поліції №2 Шептицького РВП ГУНП у Львівській області Тобяш Василя Петровича про скасування постанови про адміністративне правопорушення - відмовити.
Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на подання апеляційної скарги з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: Л. Ю. Фарина