ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2026 року | Справа №160/12283/26

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ніколайчук С.В. 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю ««ВИРОБНИЧЕ ОБ`ЄДНАННЯ «ДНІПРОШКІРГАЛАНТЕРЕЯ» (49051, м. Дніпро, вул. Курсантська, буд.24 ЄДРПОУ 35268422) до Київської митниці як відокремлений підрозділ Державної митної служби України (код ЄДРПОУ 43997555; місцезнаходження: 03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, будинок 8-А) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення
УСТАНОВИВ:

08.05.2026 року Товариства з обмеженою відповідальністю ««ВИРОБНИЧЕ ОБ`ЄДНАННЯ «ДНІПРОШКІРГАЛАНТЕРЕЯ» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Київської митниці Держмитслужби, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів №UA100380/2026/000012/2 від 25.03.2026 року;
- визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100380/2026/000301.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 30.12.2024р. між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВИРОБНИЧЕ ОБ`ЄДНАННЯ «ДНІПРОШКІРГАЛАНТЕРЕЯ» як Покупцем та DICMAND (QINGDAO) SAFETY PRODUCTS CO., LTD (Китай) як Продавцем було укладено Контракт №30122024, за умовами якого позивачу поставлено партію товару (вологостійкий одяг). Під час митного оформлення товару 25.03.2026 року відповідачем прийнято рішення, що є предметом оскарження, обґрунтоване неправильністю визначення позивачем митної вартості товару. Позивач вважає зазначене рішення відповідача протиправним, оскільки митна вартість визначена належним чином та згідно умов законодавства, а зауваження відповідача до визначеної митної вартості товару є необґрунтованими. З урахування викладених обстави у позові просить його задовольнити у повному обсязі. 
Ухвалою від 14 травня 2026 року суд відкрив провадження у справі № 160/12283/26 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
08 червня 2026 року представник відповідача надіслав до суду заяву про заміну сторони її правонаступником, в якій просить замінити Замінити відповідача по справі Київську митницю Держмитслужби (код ЄДРПОУ 43337359; місцезнаходження: 03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, будинок 8-А) на її правонаступника Київську митницю як відокремлений підрозділ Державної митної служби України (код ЄДРПОУ 43997555; місцезнаходження: 03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, будинок 8-А).
Клопотання обґрунтоване тим, що відповідно до наказу Держмитслужби від 30.06.2021 № 472 «Про початок здійснення митницями як відокремленими підрозділами Державної митної служби України покладених на них функцій і повноважень з реалізації державної митної політики, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань митної справи» Київська митниця як відокремлений підрозділ Державної митної служби України розпочала свою діяльність з 01.07.2021 року. Супроводження судових справ, де стороною виступала Київська митниця Держмитслужби, здійснює Київська митниця як відокремлений підрозділ Державної митної служби України. Посадові особи юридичного управління Київської митниці з метою самопредставництва даного митного органу внесені до ЄДР.
У зв`язку з перебуванням судді Ніколайчук С.В. у відпустці з 03.06.2026 по 05.06.2026 та з 08.06.2026 по 19.06.2026 розгляд заяви здійснено 24.06.2026 року
Ухвалою від 24 червня 2026 року суд клопотання представника відповідача про заміну сторони її правонаступником у справі № 160/12283/26 задовольнив. Замінити відповідача по справі Київську митницю Держмитслужби (код ЄДРПОУ 43337359; місцезнаходження: 03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, будинок 8-А) на її правонаступника Київську митницю як відокремлений підрозділ Державної митної служби України (код ЄДРПОУ 43997555; місцезнаходження: 03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, будинок 8-А).
На виконання ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, надіслав 26.05.2026 року до сду відзив, в якому просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Зазначив що діяв у відповідності до діючого законодавства.
У відповідності до ч.1 ст. 262 КАС України розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
30.12.2024р. між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВИРОБНИЧЕ ОБ`ЄДНАННЯ «ДНІПРОШКІРГАЛАНТЕРЕЯ» (далі – Позивач або Декларант) як Покупцем та DICMAND (QINGDAO) SAFETY PRODUCTS CO., LTD (Китай) як Продавцем було укладено Контракт №30122024 (надалі – Контракт, Додаток №3).
Відповідно до п.п.1.1., 1.2., 3.1. Контракту, Продавець продає, а Покупець купує рукавички робочі, іменовані надалі Товар, в кількості, якості і на умовах, викладених в Додатках, які є невід`ємною частиною цього Контракту.
Товар повинен відповідати технічним специфікаціям (сертифікатам) виробника, зазначених у Додатках до цього Контракту.
Одиниця виміру Товару (за кількістю) є пара (12 пар = 1 дюжина).
Відповідно до п.п.5.1.-5.4. Контракту, ціна Контракту вказується в додатках до цього Контракту і розуміється на умовах FOB Qingdao/FOB Shanghai (Китай) згідно Інкотермс 2010. Ціна включає в себе вартість: упаковки, маркування, митного оформлення Продавцем в пункті відправлення вантажу, навантаження Товару на судно, а також ціна включає вартість видачі сертифіката походження вантажу в країні Продавця.
Ціна, зазначена в Додатках до цього Контракту є твердою і не підлягає зміні до моменту здійснення поставки, згідно обумовлених умов.
Ціна за Товар тверда і зміні після внесення попередньої оплати не підлягає.
Умови оплати – передоплата 30% протягом 7-ми банківських днів від дати виставлення рахунку-проформи, 70% протягом 7-ми днів від дати отримання копій усіх документів зазначених в п. 6.5. Оплата за Товар Покупцем здійснюється шляхом переказу грошових коштів Покупця на розрахунковий рахунок Продавця.
Оплата за поставлений Товар здійснюється в доларах США.
14.06.2025р. Сторони Контракту уклали Додаткову угоду №1 до Контракту, яким внесено зміни до Розділу 12 Контракту «Реквізити сторін», а саме: Позивач змінив дані юридичної особи в частині юридичної адреси на: 49051, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Курсантська, буд. 24 (Додаток №4).
07.08.2025р. Сторони Контракту уклали Додаток (Специфікацію) №8 до Контракту №30122024 від 30.12.2024р. на поставку чергової партії Товару на загальну суму 60 080,00 доларів США (Додаток №5).
Відповідно до умов Додатку №8: термін виробництва: кінець жовтня; термін поставки в Україну: 180 днів; оплата: 9 012,00 доларів США передплата, балансова сплата після отримання документів на відвантаження; порт відправки: FOB Qingdao, China; умови поставки Qingdao; країна походження: China/Китай.
Відповідно до вимог Митного кодексу України (надалі – МК України), на поставлену партію Товару Позивач подав митну декларацію до Київської митниці Держмитслужби (надалі – Відповідач або Митниця) митну декларацію №26UA100380009634U6 від 17.03.2026р. (Додаток №6).
Митна вартість Товару заявлена Декларантом за основним методом – за ціною Контракту.
Для підтвердження заявленої митної вартості товарів Позивач разом із митною декларацією надав Митниці всі необхідні документи, передбачені ст. 53 МК України, а саме:
1. Пакувальний лист (Packing list) від 26.11.2025р.; 
2. Commercial invoice ER04463 від 26.11.2025р.; 
3. Комерційний інвойс ER04463 від 26.11.2025р. (переклад); 
4. Домашній коносамент (House bill of lading) №UTRUST25112382 від 08.12.2025р.; 
5. Автотранспортна накладна (Road consignment note) №2069 від 02.02.2026р.; 
6. Декларація про походження товару (Declaration of origin) №ER04463 від 26.11.2025р.; 
7. Статус особи, яка подає митну декларацію 2; 
8. Митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів №26UA100380004922U7.00 від 12.02.2026р.; 
9. Висновок №1420003103-0036 від 12.03.2026р. Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби; 
10. Акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (у випадках митного огляду, що здійснюється при виконанні митних формальностей під час митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації) №26UA1003800004547U2 від 12.02.2026р.; 
11. Картка відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100380/2026/000128 від 12.02.2026р.; 
12. Рахунок на оплату №484 від 30.01.2026р. (надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги); 
13. Рахунок на оплату №522 від 03.02.2026р. (надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги); 
14. Довідка ТОВ «Хіллдом Логістікс» №0302/9 від 03.02.2026р. щодо вартості перевезення товару; 
15. Додаткова угода №1 від 14.06.2025р. до Контракту №30122024 від 30.12.2024р.; 
16. Додаток (Специфікація) №8 від 07.08.2025р. до Контракту №30122024 від 30.12.2024р.; 
17. Контракт №30122024 від 30.12.2024р.; 
18. Договір доручення №200126 про надання митно-брокерських послуг від 20.01.2026р.; 
19. Договір №07/07/24 про надання транспортно-експедиційних послуг при перевезеннях контейнерів/вантажів контейнерами від 07.06.2024р.; 
20. Договір на перевезення вантажу №14/01/25 від 14.01.2025р.; 
21. Договір №19018-98 про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення експортно-імпортних та транзитних вантажів від 19.01.2018р.; 
22. Додаткова угода №20/336 на транспортно-експедиторське обслуговування від 24.11.2025р. до Договору №19018-98 від 19.01.2018р.; 
23. Електронний сертифікат про непреференційне походження товару, факт видачі та/або зміст якого митний орган може перевірити на вебсайті компетентного органу (організації), що видав сертифікат №25C4403A2590/06763 від 27.11.2025р.; 
24. Акт про взяття проб (зразків) товарів б/н від 12.02.2026р.; 
25. Митна декларація на експорт товарів із Китайської Народної Республіки №425820250001550024 від 02.12.2025р. (Додатки №7-30).
Зазначене, підтверджується оскаржуваною Карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100380/2026/000301, скріншотом та Витягом з електронного реєстру (Додаток №31, 32).
За митною декларацією від 17.03.2026р. №26UA100380009634U6 до митного оформлення було заявлено наступні товари:
- Товар №1 за кодом 61161020, Код країни походження та країни виробництва CN, Опис товарів: «1. Рукавички робочі, трикотажні, просочені або покриті гумою, для різних робіт: Важкі трикотажні бавовняні рукавички, повністю покриті синім нітрилом, підкладка джерсі, в`язаний манжет, арт. 8312 (D-OIL) – 9 000 пар. (750 дюжин) 10 клас, трикотажні жовті рукавички, ламіновані блакитним латексом на долоні, з блакитною полоскою на зовнішній стороні рукавичок, оверлок – блакитний, розмір: 10, Арт. RBL111 (EXTRAGRAB) – 24 120 пар. (2 010 дюжин) Легкі рукавички трикотажні бавовняні, в`язаний манжет, покриті на 2/3 жовтим нітрилом, розмір 10, арт. 8302 (D-OIL) – 12 000 пар. (1 000 дюжин) 13 клас рукавички трикотажні з сірого поліестеру з покриттям долоні сірим нітрилом, колір оверлоку: коричневий, розмір: 8, арт. 8802 (D-OIL) – 11 280 пар. (940 дюжин) 13 клас рукавички трикотажні з сірого поліестеру з покриттям долоні сірим нітрилом, колір оверлоку: чорний, розмір: 10, арт. 8802 (D-OIL) – 35 640 пар. (2 970 дюжин) 13 клас рукавички трикотажні з синього поліестеру з покриттям долоні чорним нітрилом, колір оверлоку: чорний, розмір: 10, арт. 8802 (D-OIL) – 12 120 пар. (1 010 дюжин) Виробник: DICMAND (QINGDAO) SAFETY PRODUCTS CO., LTD; Торговельна марка: DOLONI; Країна виробництва: Китай» (надалі – Товар №1);
- Товар №2 за кодом 61161080, Код країни походження та країни виробництва CN, Опис товарів: «1. Рукавички робочі, трикотажні з вкрапленням пластмаси ПВХ, для різних робіт: Рукавички трикотажні бавовняні, в`язаний манжет, повністю вкриті червоним ПВХ, розмір: 10, арт. 9 000 (D-RESIST) – 12 000 пар. (1 000 дюжин) 13 клас рукавички трикотажні з чорного поліестеру з ПВХ крапкою, колір оверлока: чорний, розмір: 10, – 60 000 пар. (5 000 дюжин) 13 клас рукавички трикотажні з синього поліестеру з ПВХ крапкою, колір оверлока: чорний, розмір: 10, – 30 000 пар. (2 500 дюжин) 13 клас рукавички трикотажні з сірого поліестеру з ПВХ крапкою, колір оверлока: чорний, розмір: 10, – 30 000 пар. (2 500 дюжин), Виробник: DICMAND (QINGDAO) SAFETY PRODUCTS CO., LTD; Торговельна марка: DOLONI; Країна виробництва: Китай» (надалі – Товар №2).
Отримавши митну декларацію №26UA100380009634U6 від 17.03.2026р. Митниця повідомленням №1 від 17.03.2026р. 12:07:03 витребувала у Позивача додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: якщо рахунок сплачено, – банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності – інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів у відповідності до законодавства України (заявка що передбачена договором на перевезення від 14.01.2025 №14/01/25 та документи, що містять відомості про вартість перевезення: рахунки-фактури за транспортні послуги, оплати за виконання послуг, банківські платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг від третіх осіб, що залучалися до надання послуг, транзитна митна декларація Т- якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; - виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; Декларант за власним бажанням може подати додаткові наявні у нього документи для підтвердження заявленої митної вартості (Додаток №33).
Листом №1903-1 від 19.03.2026р. Позивач надав Відповідачу роз`яснення стосовно розбіжностей та невідповідностей, які виникли за результатами аналізу документів, а також надано деякі документи, які були подані з митною декларацією та додаткові документи для підтвердження митної вартості товарів, а саме:
1. Рахунок на оплату №484 від 30.01.2026р.; 
2. Рахунок на оплату №522 від 03.02.2026р. (надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги); 
3. Сертифікат походження №25C4403A2590/06763 від 27.11.2025р.; 
4. Акт про взяття проб (зразків) товарів від 12.02.2026р.; 
5. Митна декларація на експорт товарів із Китайської Народної Республіки №425820250001550024 від 02.12.2025р.; 
6. Proforma invoice ER04463 від 07.08.2025р.; 
7. Рахунок проформа ER04463 від 07.08.2025р. (переклад); 
8. Proforma invoice ER04464 від 16.09.2025р.; 
9. Рахунок проформа ER04464 від 16.09.2025р. (переклад); 
10. Commercial invoice ER04464 від 26.11.2025р.; 
11. Комерційний інвойс ER04464 від 26.11.2025р. (переклад); 
12. Транзитний супроводжувальний документ TDT_26PL322080NU5D7CK1_1; 
13. Платіжна інструкція №7 від 23.01.2026р.; 
14. Swift про сплату 59 934,70 доларів США; 
15. Платіжна інструкція №66 від 15.08.2025р.; 
16. Swift про сплату 9 012,00 доларів США; 
17. Платіжна інструкція №14792 від 04.02.2026р.; 
18. Платіжна інструкція №14843 від 16.02.2026р.; 
19. Прибуткова накладна-1157 від 11.11.2025р.; 
20. Видаткова накладна №472514 від 08.01.2024р.; 
21. Додаток-9 від 16.09.2025 до Контракту-Appendex 9; 
22. Додаткова угода №20/336 від 24.11.2025р. до Договору №19018-98 про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення експортно-імпортних та транзитних вантажів від 19.01.2018р.; 
23. Лист DICMAND (QINGDAO) SAFETY PRODUCTS CO., LTD (Китай) №1803/1 від 18.03.2026р.; 
24. Лист ТОВ «Хіллдом Логістікс» №1803/11 від 18.03.2026р., що підтверджується скріншотами та Витягами з електронного реєстру (Додаток №34-54). 
Розглянувши митну декларацію №26UA100380009634U6 від 17.03.2026р. та подані Позивачем документи, 25.03.2026р. Митницею прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №UA100380/2026/000012/2 (надалі – Рішення про коригування) та Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100380/2026/000301 (надалі - Картка відмови) (Додатки №55, 31).
Між митною вартістю розраховано. Позивачем та відповідачем за Товар №1 та Товар №2 загалом складає 19636,37 доларів США, що за курсом НБУ на дату подання позову складає 861109,81 грн. 
Позивач не погодився з рішенням відповідача, у зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом. 
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладеним в відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діють на момент виникнення спірних правовідносин та релевантні їм джерела права. 
Основним нормативно-правовим актом, що регулює правовідносини, пов`язані з митним оформленням товарів, є Митний кодекс України.
Згідно з ч. 8 Митного кодексу України митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться, окрім іншого, відомості щодо митної вартості товарів та методу її визначення.
Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (стаття 49 Митного кодексу України).
На виконання статті 52 Митного кодексу України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, визначений статтею 53 Митного кодексу України. До таких документів належать: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
За приписами частини 3 вказаної статті, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Відповідно до ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
З метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, митний орган має право, серед іншого, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; застосовувати інші передбачені форми митного контролю (ч.5 ст.54 Митного кодексу України).
Відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю, митний орган може виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі, у разі невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу (ч.6 ст. 54 Митного кодексу України).
Згідно ст. 55 Митного кодексу України, якщо митний органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, він має право прийняти у письмовій формі рішення про коригування заявленої митної вартості товарів.
Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту встановлюються статтею 57 Митного кодексу України. До таких методів належать: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); та другорядні - за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Системний аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що митною вартістю товарів є ціна, яку декларант дійсно сплатив за придбаний товар, щодо якого здійснюється митне оформлення. Така ціна має бути підтверджена належними та достовірними документами, зокрема, зовнішньоекономічним договором (контрактом) або рахунком-фактурою (інвойсом). При цьому, якщо рахунок сплачено, декларант в обов`язковому порядку зобов`язаний надати банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.
Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, наявності у них розбіжностей, ознак підробки, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
За приписами статті 337 Митного кодексу України перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу подаються митним органам під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом. При цьому, контроль із застосуванням системи управління ризиками - це оцінка ризику шляхом аналізу (у тому числі з використанням інформаційних технологій) поданих документів у конкретному випадку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України з метою обрання форм та обсягу митного контролю, достатніх для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи (ч.ч. 1,4 ст.337 Митного кодексу України).
Згідно з ч. 1 ст. 320 Митного кодексу України, форми та обсяги контролю, обираються 1) посадовими особами митних органів на підставі результатів застосування системи управління ризиками; та/або 2) автоматизованою системою управління ризиками.
Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які саме документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації. При цьому, митний орган зобов`язаний довести обґрунтованість цього сумніву, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Суд зауважує, що саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 13.08.2020 у справі №815/3451/16, від 12.06.2020 у справі №826/4434/16, від 10.10.2019 у справі №809/1469/16, від 13.01.2022 у справі № 1.380.2019.005307. 
Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно із ч.2 ст. 55 Митного кодексу України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
Суд досліджуючи рішення про коригування митної вартості, яке є предметом оскарження, на відповідність ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшов до наступного висновку.
Суд зауважує, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу умови плати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися органом доходів і зборів до уваги при контролі за митною вартістю.
Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Касаційного адміністративного суду від 11.04.2018 року у справі №804/4680/16, від 30.11.2018 року у справі № 815/4044/15, від 11.06.2019 року у справі №813/1755/17, від 12.03.2019 року у справі №803/3649/15.
Вказаний правовий висновок, як і правове регулювання, є актуальним і щодо транспортної складової митної вартості товару. В цьому аспекті сторони перебувають між собою в господарсько-правових відносинах, належність виконання зобов`язань, що існують між ними, в т.ч. здійснення оплати, законодавцем не пов`язана з визначенням митної вартості товарів. Цей же висновок є актуальним і щодо складання акту виконаних робіт.
Також суд зауважує, що Митним кодексом України не передбачено конкретний вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказано, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів
Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 15.02.2022 року по справі №815/6768/17, від 21.05.2021 року по справі № 815/5849/17, від 07.05.2020 року по справі №400/2922/18, від 21.11.2019 року по справі №804/9754/15.
Суд зазначає, що основними документами, які підтверджують митну вартість товару, є: зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), якщо рахунок сплачено, то банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.
Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 06.03.2019 року по справі №809/278/17, від 24.10.2019 року у справі № 815/7158/15.
Відповідачем не обґрунтовано неможливість визначення митної вартості товарів на основі інших наданих до митного оформлення документів, передусім основних документів, які підтверджуються митну вартість товару та були надані відповідачу.
Суд звертає увагу, що Верховний Суд, в постанові від 19.03.2019 у справі №810/4116/17 висловив наступну правову позиції щодо ненадання декларації країни відправлення: «Крім того, ненадання позивачем митної декларації країн відправлення також не може бути підставою для невизнання заявленої позивачем вартості товару, оскільки така (вартість) повністю підтверджувалася поданими позивачем при проходженні митних формальностей первинними документами, а надання такої митної декларації не є обов`язковим за вказаних обставин підтвердження митної вартості товару».
Також відповідачем жодним чином не конкретизовано які конкретно відомості не співставні з оцінюваною партією товару, передусім в аспекті наявності у такі експортній декларації країни відправлення посилань на Інвойс, Коносамент, номер контейнеру та зміст самої декларації, який відповідає оцінюваній операції з постачання. 
Суд досліджуючи рішення про коригування митної вартості, яке є предметом оскарження, на відповідність вимогам ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшов до наступного висновку.
Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, підставою для невизнання заявленої Позивачем митної вартості стало те, що митний орган дійшов висновку про наявність розбіжностей у поданих документах та недостатність відомостей для підтвердження митної вартості товару.
Разом із тим суд зазначає, що відповідно до статті 53 Митного кодексу України декларант зобов`язаний подати документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості товару. При цьому закон не покладає на декларанта обов`язок подавати всі документи, перелічені у частині третій цієї статті. Такі документи можуть бути витребувані митним органом лише за наявності обґрунтованих сумнівів щодо достовірності заявленої митної вартості, а перелік витребуваних документів повинен бути пов`язаний саме із тими обставинами, які викликали такі сумніви.
Матеріалами справи встановлено, що разом із митною декларацією Позивачем було подано зовнішньоекономічний контракт із додатками, комерційний інвойс, пакувальний лист, банківські документи щодо здійснення оплати товару, транспортні документи, документи щодо вартості перевезення, сертифікат походження товару, митну декларацію країни відправлення, експертний висновок Спеціалізованої лабораторії Держмитслужби, а також інші документи, передбачені статтею 53 Митного кодексу України.
Крім того, після отримання повідомлення митного органу Позивач у встановлений законом строк листом №1903-1 від 19.03.2026 року надав пояснення щодо кожної із зазначених митницею розбіжностей та додатково подав значний обсяг документів, серед яких платіжні документи SWIFT, платіжні інструкції, проформи-інвойси, митну декларацію країни експорту, лист виробника товару, лист перевізника, а також інші документи, які безпосередньо підтверджують заявлену митну вартість.
Отже, судом встановлено, що Позивач фактично виконав усі вимоги митного органу щодо подання додаткових документів та надав документи, які дозволяли перевірити правильність визначення митної вартості за першим методом.
Водночас у самому Рішенні про коригування митної вартості відповідач не навів належного обґрунтування того, які саме числові складові митної вартості залишились непідтвердженими після отримання додаткових документів, які саме відомості неможливо було встановити з наданих документів та чому надані Позивачем документи не усувають сумнівів митного органу.
Фактично оскаржуване рішення містить лише загальні посилання на наявність розбіжностей у документах без конкретизації їх впливу на визначення митної вартості товару.
Суд звертає увагу, що сам факт наявності певних неточностей або відмінностей у документах не може автоматично свідчити про недостовірність заявленої митної вартості, якщо такі розбіжності не впливають на числові значення її складових та не спростовують фактичну ціну, сплачену за товар.
При цьому відповідачем не надано суду доказів того, що документи, подані Позивачем, містять ознаки підробки, є недостовірними або містять взаємовиключні відомості щодо ціни товару.
Суд також враховує, що відповідно до статті 58 Митного кодексу України основний метод визначення митної вартості за ціною договору застосовується у всіх випадках, якщо відсутні законодавчо визначені підстави для його неприйняття.
Відмова у застосуванні першого методу є винятком із загального правила та допускається лише за наявності достатніх і належним чином підтверджених підстав, які мають бути чітко наведені митним органом у рішенні про коригування митної вартості.
Однак аналіз змісту оскаржуваного рішення свідчить, що відповідач не навів достатнього мотивування неможливості застосування першого методу визначення митної вартості, не встановив недостовірності ціни договору та не спростував документально підтверджену вартість товару, фактично сплачену Позивачем.
Більше того, у Рішенні про коригування відсутнє належне обґрунтування числового значення скоригованої митної вартості. Відповідачем не наведено розрахунку такої вартості, не зазначено, які саме ідентичні чи подібні товари були використані як джерело інформації, не наведено характеристик таких товарів, умов поставки, виробника, країни походження, обсягу партії, комерційного рівня поставки, а також не здійснено жодних коригувань на відмінності, що прямо передбачено вимогами статей 59-64 Митного кодексу України.
Верховний Суд у постановах від 13.08.2020 у справі №815/3451/16, від 12.06.2020 у справі №826/4434/16, від 10.10.2019 у справі №809/1469/16 та від 13.01.2022 у справі №1.380.2019.005307 неодноразово зазначав, що рішення про коригування митної вартості повинно містити не лише формальне посилання на інформацію про митну вартість інших товарів, а й детальне обґрунтування причин незастосування основного методу визначення митної вартості та розрахунок скоригованої вартості.
Відсутність такого обґрунтування свідчить про невідповідність рішення вимогам статті 55 Митного кодексу України та принципу обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, визначеному пунктом 3 частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
За таких обставин суд доходить висновку, що відповідачем не доведено наявності передбачених законом підстав для відмови у визнанні заявленої Позивачем митної вартості товару за основним методом та прийняття рішення про її коригування.
Оскільки Картка відмови в прийнятті митної декларації №UA100380/2026/000301 була прийнята виключно як наслідок прийняття незаконного рішення про коригування митної вартості товарів, вона також є протиправною та підлягає скасуванню як похідний індивідуальний акт.
Враховуючи обов`язок відповідача згідно ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства доведення правомірності свого рішення, суд вважає необґрунтованим це зауваження відповідача, оскільки аргументів на його обґрунтованість відповідачем не надано.
Окремо суд зазначає, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 05.12.2022 року по справі №820/3939/16.
Суд зазначає, що наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар повинна бути доведена відповідачем, який з посиланням на існування таких недоліків прийняв рішення, що є предметом оскарження.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 18.01.2018 року по справі №К/9901/3440/18.
Наведені раніше положення Митного кодексу України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.
В свою чергу, відсутність в рішенні про коригування митної вартості товарів інформації з належним обґрунтуванням того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 29.01.2019 року по справі №815/6827/17.
Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 05.03.2019 року по справі № 815/5791/17.
Системний аналіз наведених раніше правових норм вказує на те, що митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом із тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 17.01.2023 року по справі №0440/5532/18.
Суд також зауважує, що тільки в разі доведення митним органом того, що подані декларантом документи були недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликали сумнів у достовірності наданої інформації, може бути реалізовано його повноваження щодо витребування документів.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 06.03.2019 року по справі №809/278/17.
В цій справі відповідачем не доведено існування недоліків у поданих позивачем документах ані на момент їх витребовування, ані на момент розгляду цієї справи судом. Відповідно, правові підстави для їх витребування були відсутні.
Окрім цього, суд звертає увагу на те, що основними документами, які підтверджують митну вартість товару, є: зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), якщо рахунок сплачено, то банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.
Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 06.03.2019 року по справі №809/278/17, від 24.10.2019 року у справі № 815/7158/15.
В свою чергу відповідачем витребувано документи, які не належать до основних документів, що підтверджують митну вартість товару.
Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 12.05.2020 року по справі №821/101/18.
При цьому відповідач діяв необґрунтовано при витребуванні зазначених ним документів за наявності документів, що були надані йому позивачем, зокрема, Контракту, Інвойсу та інших документів. При цьому відповідач не конкретизував в зв`язку з чим ним не прийнято надані документи та витребовуються додаткові.
Отже, відповідач діяв протиправно при прийнятті рішення, яке є предметом оскарження, з посиланням на те, що позивачем не надано витребувані відповідачем документи, оскільки відповідачем не доведено підстави та необхідність у їх витребуванні.
Щодо методу коригування митної вартості, обраного відповідачем.
Відповідно до ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:
1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
2) другорядні:
а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;
б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;
в) на основі віднімання вартості;
г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);
ґ) резервний. 
Частинами другою та третьою вказаної статті передбачено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
В цій справі відповідач зазначив, що «скоригував митну вартість товару за ціною договору щодо подібних товарів (стаття 59 МКУ)», при цьому по тексту відповідач зазначав: «за результатами проведеного контролю співставлення, у відповідності до положень статті 337 МКУ, встановлено наявність митних оформлень за ціною угоди (вартість операції) ідентичних товарів». Отже, за обставин цієї справи відсутня правова визначеність щодо методу, застосованого відповідачем під час коригування митної вартості товарів, що є окремою та достатньою підставою для визнання спірних рішень відповідача необґрунтованими.
З приводу використання посилання на конкретні інші митні декларації суд відзначає, що у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 15.02.2022 року по справі №815/6768/17.
Разом з цим, факт ненадання позивачем додатково затребуваних документів, які підтверджують митну вартість товарів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 29.01.2019 року по справі №815/6827/17.
При цьому рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 Митного кодексу України якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 18.12.2020 по справі №160/5853/19.
Наведене також вказує на необґрунтованість та протиправність рішення, що є предметом оскарження.
Суд зазначає, що зміст спірного рішення відповідача, які є індивідуально-правовими актами, оскільки породжують права і обов`язки для позивача, має відповідати вимогам, визначеним статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як актів правозастосування, є їх обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення суб`єктом владних повноважень конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.
Обґрунтованість, в силу статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є однією з обов`язкових ознак рішення (дії, бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, що підлягає встановленню адміністративним судом.
Рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.
Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує Закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.
У рішенні №37801/97 від 1 липня 2003 у справі «Суомінен проти Фінляндії» Європейський суд вказав, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень, а в рішенні від 10 лютого 2010 р. у справі «Серявін та інші проти України Європейський суд відзначив, що у рішеннях судів та органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. В рішенні від 27 вересня 2010 р. по справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» Європейський суд зазначив, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.
З огляду на викладене, суд робить висновок, що позовні вимоги ТОВ «ВИРОБНИЧЕ ОБ`ЄДНАННЯ «ДНІПРОШКІРГАЛАНТЕРЕЯ» є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню в повному обсязі.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке.
Згідно ч.1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду на суму 3328,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією від 07.05.2026 року №15311, який враховуючи результат розгляду справи підлягає стягненню на користь позивача у повному обсязі.
Керуючись ст. 243-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю ««ВИРОБНИЧЕ ОБ`ЄДНАННЯ «ДНІПРОШКІРГАЛАНТЕРЕЯ» (49051, м. Дніпро, вул. Курсантська, буд.24 ЄДРПОУ 35268422) до Київської митниці як відокремлений підрозділ Державної митної служби України (код ЄДРПОУ 43997555; місцезнаходження: 03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, будинок 8-А) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів №UA100380/2026/000012/2 від 25.03.2026 року;
Визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100380/2026/000301.
Стягнути з Київської митниці як відокремлений підрозділ Державної митної служби України (код ЄДРПОУ 43997555; місцезнаходження: 03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, будинок 8-А) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ««ВИРОБНИЧЕ ОБ`ЄДНАННЯ «ДНІПРОШКІРГАЛАНТЕРЕЯ» (49051, м. Дніпро, вул. Курсантська, буд.24 ЄДРПОУ 35268422) судовий збір у розмірі 3328 гривень 00 копійок.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Ніколайчук