ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

02 липня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/22429/25	

Головуючий суддя І інстанції - Коренев А.О.

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Іванова С.М. (доповідач),
суддів: Чередниченка В.Є., Шальєвої В.А., 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.10.2025 в адміністративній справі № 160/22429/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому позивач просив:
- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо внесення відомостей про порушення правил військового обліку ОСОБА_1 до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 виключити відомості про порушення правил військового обліку ОСОБА_1 з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів;
- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо направлення звернення до органів Національної поліції України щодо здійснення адміністративного затримання та доставлення ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 ;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 направити до органів Національної поліції України повідомлення про відсутність підстав для адміністративного затримання та доставлення ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.10.2025 року адміністративний позов залишено без задоволення.
Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати вищезазначене рішення, як незаконне та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначив, що оскільки стосовно нього не виносилась постанова про притягнення до адміністративної відповідальності, а тому зазначення відомостей про порушення правил військового обліку та оголошення його у розшук до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів є протиправним. 
Зазначає, що ОСОБА_1 не отримував жодних повісток/ повідомлень/листів від ІНФОРМАЦІЯ_3 про необхідність з`явитися 18.02.2025. Оскільки вказана повістка особисто не вручалась позивачу, для з`ясування питання правомірності дій органу владних повноважень до ІНФОРМАЦІЯ_3 було надіслано окремий адвокатський запит №21/07-1 від 21.07.2025 з чітким проханням надати інформацію про те на яку адресу та коли надсилалась повістка №2369085 на ім`я ОСОБА_1 , а також докази надсилання повістки №2369085 засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 .
В адміністративному позові позивач посилається на те, що електронний військово-обліковий документ, сформований у застосунку «Резерв+», отже, і Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, містить запис про виявлені порушення правил військового обліку. При цьому, не містить інформації про обставини, що стали підставою для нього.
З метою з`ясування обставин, 03.07.2025 на адресу ІНФОРМАЦІЯ_4 (надалі – ІНФОРМАЦІЯ_3 ) адвокатом Магдою В.А. було направлено адвокатський запит з проханням надати інформацію та відповідні документи щодо того, які саме правила військового обліку порушив ОСОБА_1 , чи було оголошено його в розшук та з яких підстав, а також інформацію чи виносились у 2025 році уповноваженими особами ІНФОРМАЦІЯ_4 будь-які постанови про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за адміністративні правопорушенні, передбачені Кодексом України про адміністративні правопорушення.
У відповідь на адвокатський запит від 03.07.2025, листом № 6668 від 12.07.2025 ІНФОРМАЦІЯ_5 повідомив, що засобами Єдиного електронного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг», на ім`я ОСОБА_1 було сформовано та передано на дільницю оповіщення для вручення за адресою задекларованого місця проживання повістку за № 2369085 про необхідність з`явитися 18.02.2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Оскільки ОСОБА_1 не виконано приписи абзацу третього п. 10 ст. 1 Закону України 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу", ст. 22 Закону України від 21.10.1993 № 3543-ХІІ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та п. 21 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України 16.05.2024 № 560, а саме, на зазначену у повістці дату не з`явився та не повідомив про наявність поважних підстав щодо неможливості явки у встановлений термін, системою "Оберіг" зафіксовано інформацію про порушення правил військового обліку. Після появи відмітки у Єдиному електронному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів про порушення правил військового обліку інформація автоматично передається системою "Оберіг" до органів Національної поліції для затримання та доставления порушника до ІНФОРМАЦІЯ_3 для подальшого складання протоколу про адміністративне правопорушення.
У відповідь на адвокатський запит від 21.07.2025, листом № 6989 від 23.07.2025 ІНФОРМАЦІЯ_5 повідомив ту саму інформацію, надав копію повістки №2369085 (без підпису керівника ІНФОРМАЦІЯ_3 ), проте не надав жодних доказів її направлення ОСОБА_1 
30.07.2025 від ІНФОРМАЦІЯ_4 на адресу адвоката надійшов лист № 7197, з яким долучено також копію супровідного листа №907, який був адресований Дніпровській міській раді і в якому йдеться про направлення повісток «для подальшого їх відпрацювання» та підписану копію повістки № 2369085.
Позивач вважає, що дії відповідача щодо внесення в Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) інформації про порушення ОСОБА_1 правил військового обліку, а також направлення до Національної поліції повідомлення про необхідність адміністративного затримання є неправомірними у зв`язку з чим звернувся до суду. 
Рішенням суду було відмовлено у задоволенні позовних вимог, оскільки позивач є особою, яка була в належному порядку проінформована про виклик до ТЦК, однак за висновками останнього свою явку не забезпечив.
При перегляді справи в апеляційному порядку, колегія суддів виходить з наступного.
Закон України від 16.03.2017 № 1951-VIII «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» (далі Закону №1951) визначає правові та організаційні засади створення, функціонування Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, регулює відносини у сфері державної реєстрації громадян України, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави, та осіб, приписаних до призовних дільниць.
Згідно ст.1 та 2 цього закону Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) - інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України.
Основними завданнями Реєстру є: 1) ідентифікація призовників, військовозобов`язаних, резервістів та забезпечення ведення військового обліку громадян України; 2) інформаційне забезпечення комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань особовим складом у мирний час та в особливий період; 3) інформаційне забезпечення громадян України, у тому числі осіб, звільнених з військової служби, які мають право на пенсію, та членів сімей загиблих військовослужбовців відомостями щодо виконання ними військового обов`язку.
Відповідно до ст. 3 Закону №1951 основними засадами ведення Реєстру є зокрема обов`язковість та своєчасність внесення до Реєстру передбачених цим Законом відомостей про призовників, військовозобов`язаних та резервістів; повнота та актуалізація відомостей Реєстру про призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
В силу положень ст. 6 Закону №1951 до Реєстру вносяться, обробляються та зберігаються в базі даних Реєстру такі відомості: 1) персональні дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів; 2) службові дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Згідно ч.1 ст. 7 Закону №1951 до персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста належать зокрема відомості про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (дата, номер, короткий зміст протоколу та/або постанови про адміністративне правопорушення).
Згідно ч.1 ст. 8 Закону №1951 до службових даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста належать, зокрема відомості про виконання військового обов`язку.
Отже, до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів вносяться, зокрема службові дані військовозобов`язаних - відомості про виконання військовозобов`язаними військового обов`язку.
Приписами ст.1 Закону України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військовий обов`язок включає дотримання правил військового обліку.
Положення ст.22 Закону України від 21.10.1993 № 3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначають, що у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.
Разом з тим, згідно ст.27 цього Закону у разі невиконання під час мобілізації громадянином обов`язків, передбачених частинами першою, третьою статті 22 цього Закону, та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки звертається до органів та підрозділів, що входять до системи поліції, щодо здійснення адміністративного затримання та доставлення такого громадянина до територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів встановлено у додатку №2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. № 1487.
Так, підпункт 2 пункту 1 цих правил визначає, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.
Отже, з метою дотримання правил військового обліку військовозобов`язані повинні у разі отримання повістки про виклик з`явитися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин.
У разі порушення такого правила військового обліку, це є відомостями стосовно виконання військовозобов`язаним військового обов`язку, що в силу приписів ч.1 ст. 8 Закону №1951 вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів як службові дані військовозобов`язаного.
Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі Порядок №560) затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560.
В силу приписів п.41 Порядку №560 належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:
день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;
день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;
день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.
Як вже було зазначено, засобами Єдиного електронного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг», на ім`я ОСОБА_1 було сформовано та передано на дільницю оповіщення для вручення за адресою задекларованого місця проживання повістку за № 2369085 про необхідність з`явитися 18.02.2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Водночас, колегія суддів зауважує, що доказів вручення вищевказаної повістки матеріали справи не містять, і в цьому випадку позивач, як військовозобов`язана особа не може вважатись такою, що була належним чином оповіщена про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, а суд першої інстанції в свою чергу не дослідив вказану обставину шляхом витребування доказів такого оповіщення: реєстр відправлень, повідомлення про вручення/повернення, докази направлення повістки рекомендованим листом, що призвело до хибних висновків та відмови в позові в цій частині.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що дії відповідача щодо внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про позивача як про особу, що порушила правила військового обліку, є протиправними.
Стосовно вимоги про направлення до органів Національної поліції України повідомлення про відсутність підстав для адміністративного затримання та доставлення ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Відповідно до абзацу сімнадцятого пункту 79 Порядку №1487, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки: повідомляють Національну поліцію про відсутність підстав для адміністративного затримання та доставлення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, щодо яких надсилалося звернення відповідно до вимог абзацу третього пункту 56 цього Порядку.
Таке повідомлення має містити прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності), адресу задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), дату народження, інші дані (за наявності), а також унікальний вихідний номер та кваліфікований електронний підпис уповноваженої особи.
Отже, обов`язок вилучити відомості з Реєстру у відповідача наявний та підлягає виконанню.
Оскільки звернення територіального центру комплектування та соціальної підтримки було сформоване за відсутності ознак складу правопорушення, передбаченого статтею 210-1 КУпАП, відкликанню підлягає і саме звернення ТЦК як таке, що не має законного підґрунтя.
Водночас апеляційний суд враховує, що внесення таких відомостей об`єктивно створює для позивача стан правової невизначеності, а також може спричинити обмеження його особистої свободи шляхом можливого затримання з боку органів Національної поліції. За цих умов побоювання позивача щодо можливості застосування примусових заходів поза належною правовою процедурою є обґрунтованими і підлягають судовому захисту.
Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне вказати, що сам по собі механізм застосування заходів адміністративного примусу у вигляді затримання та доставлення особи до територіального центру комплектування та соціальної підтримки може бути правомірним, за умови дотримання вимог закону. Відповідно до частини першої статті 27 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", таке звернення до органів Національної поліції можливе лише за наявності одночасно двох умов:
невиконання громадянином обов`язків, передбачених статтею 22 зазначеного Закону;
вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 210-1 КУпАП.
Отже, рішення про ініціювання адміністративного затримання та доставлення приймається саме керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки як спеціально уповноваженою посадовою особою, виключно за наявності підтверджених ознак правопорушення, передбаченого статтею 210-1 КУпАП, та належно зафіксованої підстави для такого звернення.
Разом з цим, застосування заходів адміністративного примусу в кожному конкретному випадку не є обов`язковим, а має здійснюватися лише у разі, коли без їх застосування неможливо забезпечити належний розгляд справи про адміністративне правопорушення або притягнення особи до відповідальності.
Процедура адміністративного затримання та доставлення призовників, військовозобов`язаних і резервістів під час дії воєнного стану спрямована виключно на забезпечення складання і розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 210-1 КУпАП. Такий захід не є видом відповідальності, не має каральної мети і не може бути використаний як інструмент примусового призову або мобілізації особи.
Інститут адміністративного затримання не наділяє ні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, ні органи Національної поліції повноваженнями щодо фактичного обмеження свободи особи поза межами часу, необхідного для складання матеріалів справи та передачі її для розгляду. У свою чергу, ухилення від мобілізації є кримінально караним діянням згідно зі статтею 336 Кримінального кодексу України, тому будь-які заходи примусового фізичного доставлення з метою мобілізації виходять за межі адміністративно-правової процедури та суперечать принципам, встановленим статтями 19 Конституції України та статей 260-263 КУпАП.
Отже, адміністративне затримання може застосовуватися виключно для забезпечення розгляду справи про адміністративне правопорушення, але не для примусового направлення особи до проходження військової служби, здійснення мобілізаційних заходів або виконання наказів військового командування. Використання такого заходу з іншою метою є протиправним.
Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справ у сукупності, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку щодо необхідності задоволення апеляційної скарги позивача, скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нової постанови про задоволення адміністративного позову.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 317 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.10.2025 в адміністративній справі № 160/22429/25 скасувати та прийняти нову постанову.
Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити.
Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо внесення відомостей про порушення правил військового обліку ОСОБА_1 до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 виключити відомості про порушення правил військового обліку ОСОБА_1 з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо направлення звернення до органів Національної поліції України щодо здійснення адміністративного затримання та доставлення ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 направити до органів Національної поліції України повідомлення про відсутність підстав для адміністративного затримання та доставлення ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір за подання адміністративного позову та апеляційної скарги у розмірі 6056,00 грн. на користь ОСОБА_1 .
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя С.М. Іванов 

суддя В.Є. Чередниченко 

суддя В.А. Шальєва