Справа № 548/2709/25
П О С Т А Н О В А Провадження №3/548/5/26
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 
15 липня 2026 року м. Хорол 
Суддя Хорольського районного суду Полтавської області Коновод О.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від ВП № 2 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, не працюючого ( з його слів), мешканця: АДРЕСА_1 ,
за ст. 122-4, ч. 4 ст. 130, ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
в с т а н о в и в:
05 грудня 2025 року до Хорольського районного суду Полтавської області надійшли адміністративні справи № 548/2709/25 (3/548/5/26) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, № 548/2708/25 (3/548/6/26) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, № 548/2710/25 (3/548/7/26) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
17.02.2026 року постановою судді Хорольського районного суду Полтавської області об"єднано в одне провадження справи № 548/2709/25 (3/548/5/26) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, № 548/2708/25 (3/548/6/26) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, № 548/2710/25 (3/548/7/26) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, присвоївши справі єдиний номер № 548/2709/25 (3/548/5/26).
ОСОБА_1 , 21.11.2025 о 15 год 40 хв по вул. Центральна, 1 с. Ялосовецьке Лубенського району Полтавської області вживав алкоголь (горілку) після дорожньо-транспортної пригоди з його участю до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп"яніння, чим порушив вимоги п. 2.10 є ПДР України. Відповідальність за правопорушення передбачена ч. 4 ст. 130 КУпАП.
Також, ОСОБА_1 , 21.11.2025 о 15 год 40 хв по вул. Центральна, 1 с. Ялосовецьке Лубенського району Полтавської області керуючи автомобілем ВАЗ 21081, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 , залишив місце дорожньо-транспортної пригоди з його участю, чим порушив вимоги п. 2.10 а) ПДР України.Відповідальність за правопорушення передбачена ч. 122-4 КУпАП.
Також ОСОБА_1 , 21.11.2025 о 15 год 40 хв по вул. Центральна, 1 с. Ялосовецьке Лубенського району Полтавської області керуючи автомобілем ВАЗ 21081, державний номерний знак НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на собаку, чим порушив вимоги п. 12.1 ПДР України.Відповідальність за правопорушення передбачена ст. 124 КУпАП.
ОСОБА_1 у судовому засіданні вину у вчиненні зазначених адміністративних правопорушень не визнав за кожним із складених протоколів, пояснив, що він дійсно 21.11.2025 о 15 год 40 хв по вул. Центральна, 1 с. Ялосовецьке Лубенського району Полтавської області керував автомобілем ВАЗ 21081, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 , але прямого умислу на наїзд собаки не було, коли він рухався то вона сама вискочила йому під колеса, він після цього зупинився та відвіз собаку до ветерина в м. Хорол . На нсатупний день, а точніше 22.11.2025 року поліція приїхала та склала відносно нього протоколи. Алкоголь він вживав 22.11.2025 перебуваючи вдома, а не 21.11.2025 після дтп.
Захисник ОСОБА_1 - адвокат Павелко Р.С. проти притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності заперечував, зазначивши, що у його діях відсутній склад зазначених адміністративних правопорушень.
Вислухавши учасників, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
Відповідальність за ст.124 КУпАП передбачена за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Відповідальність за ст 122-4 КУпАП передбачена за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.
Відповідальність за ст 130 ч. 4 КУпАП передбачена за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Як зазначено в ч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП і не може бути перекладений на суд.
У свою чергу, протокол про адміністративне правопорушення, визначає межі судового розгляду і є доказом у справі.
Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Так, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 520367 від 22.11.2025 зазначено, що ОСОБА_1 здійснив наїзд на тварину, яка раптово вибігла на проїзну частину, чим порушив п.2.3.(б), 2.10 (а) Правил дорожнього руху.
Відповідно до п.2.3 (б) ПДР водій повинен бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Відповідно до п. 2.10 (а) ПДР водій повинени негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.
Як вбачається із пояснень учасників, схема місця ДТП складалася не на місці події, а зі слів ОСОБА_3 в місці, де після залишення місця події, зупинився ОСОБА_1 розташування місця зазначеного у схемі місця ДТП, як сталий орієнтир зі слів учасників, не було перевірено працівниками поліції. Таким чином встановлено, що при складанні схеми місця ДТП не було у точній відповідності зафіксовано дорожню обстановку та оглядовість місцевості, сліди, наявність перешкод для руху транспортного засобу, не відображено стан дорожнього покриття, сталі орієнтири на місці, де фактично відбулась подія.
Крім цього, встановлено матеріалами справи,що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп"яніння проводився за місцем його проживання по АДРЕСА_1 22.11.2025 року о 11:15 год, начебто після вчинення ним дтп, що суперечить іншим даним.
Також в матеріалах справи відсутні докази про отримані ушкодження собаки внаслідок взаємодії із джерелом підвищеної небезпеки, а саме із автомобілем, водієм якого був ОСОБА_1 .
Пунктом 26 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 23.12.2005 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" визначено, що суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 та ст.122-4 КУпАП може бути будь-яка особа, яка безпосередньо бере участь у процесі руху на дорозі, як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин.
Таким чином не підтверджено належними та допустимими доказами, що ОСОБА_1 був учасником ДТП та залишив місце пригоди. Судом було встановлено, що собака не є учасником дорожнього руху, а ії власники повинні дотримуватися правил вигулу собак.
Для притягнення до адміністративної відповідальності за cт.122-4КУПАП та ч.4 ст.130 КУпАП в діях особи має бути наявний склад даних адміністративних правопорушень.
Об`єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а також безпеки на річковому транспорті та маломірних суднах.
Об`єктивна сторона правопорушення виражається у таких формах: залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні та вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі; вживання особою, яка керувала транспортним засобом, алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі, після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.
Суб`єкт - спеціальний (водії транспортних засобів, інші особи, що керували транспортними засобами).
Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу, тобто водій усвідомлюючи що він причетний до ДТП, в порушенням вимог ІДР України, з метою приховання фактів причетності до ДТП та керування транспортним засобом в стані сп`яніння, навмисно вживає алкоголь чи інші засоби чи препарати, до моменту його огляду на стан сп`яніння.
Разом із тим, як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 у проміжок часу між подією наїзду на собаку та спілкуванням з працівниками поліції, які прибули через 1,5 години до квартири, в якій він проживає, не усвідомлював того, що відбулася ДТП за його участю, вважав, що особа, котра супроводжувала собаку, не додивилась за нею і, як наслідок, вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 154 КУпАП.
Виходячи зі змісту даної статті суб`єктивна сторона даного адміністративного правопорушення характеризується умислом, а тому для настання адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 4 ст.130 КУпАП, останній, повинен був усвідомлювати, що він був причетний до даної дорожньо-транспортної пригоди.
Для притягнення особи до відповідальності за ч.4 ст.130 КУпАП, слід враховувати, що об`єктивна сторона цього правопорушення ставить в обов`язок особи за участю якої сталася дорожньо-транспортна пригода не вживати алкоголь, наркотики, а також лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.
Суб`єктивна сторона даного правопорушення полягає у наявності прямого умислу.
Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Відповідно до вимог п. 2.10 а, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди;
Відповідно до п. п. «є» п.2.10 ПДР у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).
Невиконання вимог п. п. «є» п.2.10 ПДР утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП.
За ч. 4 ст. 130 КУпАП, відповідальність настає у разі вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.
Матеріали справи не містять інформації щодо обставин доказування у справі.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255цього Кодексу.
Крім того, виходячи із диспозиції статті 122-4 КУпАП слідує, що для кваліфікації дій правопорушника за даною статтею, необхідною умовою є наявність факту дорожньо-транспортної пригоди, усвідомлення особою, що притягується до адміністративної відповідальності причетності до неї та умисел вказаної особи на залишення дорожньо-транспортної пригоди.
Враховуючи загальне визначення поняття адміністративного правопорушення обов`язковою ознакою будь-якого адміністративного правопорушення є вина особи у його вчиненні (у формі умислу або необережності), тобто певне психічне відношення особи до свого протиправного діяння і його суспільно небезпечним або шкідливим наслідкам (результату).
Відповідно до п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23 грудня 2005 року, суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, може бути будь-яка особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин. При цьому, пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна має бути наслідком порушення Правил дорожнього руху.
Відповідно до п. 12.1 Правил дорожнього руху України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Відповідно до п. 13.1 Правил дорожнього руху України, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
Для кваліфікації дій особи за ст. 124,122-4,ч.4 ст. 130 КУпАП, суд зобов`язаний поза розумним сумнівом встановити склад правопорушення. Зокрема, наявність пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна внаслідок порушення правил дорожнього руху водієм та причинний зв`язок між таким порушенням та його наслідками.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, зокрема є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати в першу чергу чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.
Судом визначається наявність події та складу правопорушення в межах обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, самостійно змінювати формулювання обвинувачення суд не може, оскільки перебере на себе функцію обвинувачення, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є неприпустимим.
У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Кобець проти України» (п.43) (з відсиланням на первісне визначення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п.282) зазначено, що при оцінці доказів Суд керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою.
За ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права, свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.
При цьому, суд не вправі самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення".
У справі "Малофєєва проти росії" ("Malofeyeva v. Russia", рішення від 30.05.2013 р., заява N 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч. 3 ст. 6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення ("проведення несанкціонованого пікету"), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.
У прийнятому рішенні у справі "Карелін проти росії" ("Karelin v. Russia",заява N 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, на думку ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.98 року, п. 54 рішення у справі "Шабельник проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.
Згідно з частиною першою статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Однією з обставин, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення згідно з п.1 ст. 247 КУпАП, є відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
Оскільки в матеріалах справи відсутні докази, які поза розумним сумнівом доводять порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, які призвели до вживання алкоголю, пошкодження транспортного засобу чи отримання собакою ушкодження саме внаслідок їх взаємодії між собою, а не з іншими об`єктами, а схема місця ДТП складена зі слів учасників не у місці, де сталася подія, суд позбавлений можливості встановити фактичні обставини справи і відповідно склад правопорушення, передбачений ст. 124 КУпАП у діях ОСОБА_1 .
При цьому суд не може самостійно змінювати фабулу обвинувачення та кваліфікацію дій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, збирати докази чи усувати їх недоліки, а тому провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного, керуючись ст.124, 221, 245, 247, 280, 283-284 КУпАП, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за за ст. 122-4, ч. 4 ст. 130, ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: Коновод О.  В.