Справа № 191/6908/25 
Провадження № 2/191/3680/25
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2026 року м. Синельникове 
Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі: головуючої судді Форощук С.А., за участю секретаря Вехник С.Л., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи в приміщенні суду м.Синельникове Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. 
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, 02.02.2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Незалежні фінанси» та відповідачем було укладено Договір про споживчий кредит № 1154226 від 02.02.2025 року. 25.06.2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Незалежні фінанси» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 25062025, відповідно до умов якого право грошової вимоги за Договором про споживчий кредит № 1154226 від 02.02.2025 року, укладеним між ТОВ «Фінансова компанія «Незалежні фінанси» та відповідачем перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Всі нарахування, що відбувалися до дати отримання ТОВ «ФК «ЄАПБ» права грошової вимоги здійснювалися безпосередньо ТОВ «Фінансова компанія «Незалежні фінанси» станом на день відступлення права вимоги. ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснювалися жодних додаткових нарахувань, умови кредитного договору в односторонньому порядку не змінювалися. Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за Договором про споживчий кредит № 1154226 від 02.02.2025 року в сумі 25 854,00 грн, з яких: 7 900,00 грн - тіло кредиту; 9 954,00 грн - комісія за надання кредиту; 8000,00 грн - сума заборгованості за неустойкою(штраф, пеня). На підставі викладеного, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором про споживчий кредит № 1154226 від 02.02.2025 року в загальному в розмірі 25 854,00 грн., а також стягнути з відповідача судові витрати.
Ухвалою суду від 26 грудня 2025 року вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, роз`яснено сторонам їх право, порядок та строки на подачу заяв по суті справи.
Відповідач правом подання відзиву на позовну заяву не скористався.
Згідно вимог ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, прийшов до наступного.
02.02.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Незалежні фінанси» та відповідачем ОСОБА_1 укладено Договір про споживчий кредит (індивідуальна частина) № 1154226, відповідно до якого ТОВ «ФК «Незалежні фінанси» зобов`язався відповідачу грошові кошти у кредит, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити комісії та проценти за користування кредитом відповідно до Графіку платежі та виконати інші зобов`язання на умовах, визначених в Кредитному договорі.
Сторони погодили такі умови: сума (загальний розмір) кредиту 7900,00 грн; строк кредитування 345 днів за умови виконання Графіку платежів, остаточний термін повернення кредиту, сплати комісій та процентів за користування кредитом; комісія за надання кредиту 1382,50 грн, яка нараховується за ставкою 17,50 % від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту; комісія за обслуговування кредиту 24332,00 грн, що розраховується за ставкою 14,00 % від суми кредиту в перший день кожного наступного розрахункового періоду за попередній розрахунковий період (крім останнього); проценти за користування кредитом протягом першого та наступних розрахункових періодів 0,0010% річних від фактичного залишку кредиту.
Кредитний договір підписаний з боку відповідача ОСОБА_1 із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором 521175.
На виконання Кредитного Договору Товариство надало відповідачу кредит в сумі 7900,00 грн на картковий рахунок позивача за реквізитами банківської картки НОМЕР_1 , що підтверджується платіжним дорученням 40683644 від 02.02.2025 року.
Отже, 02.02.2025 між ТОВ «ФК «Незалежні фінанси» та ОСОБА_1 укладено електронний Договір про споживчий кредит (індивідуальна частина) № 1154226.
Виконання ТОВ «ФК «Незалежні фінанси» свого зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором шляхом перерахування кредитних коштів у розмірі 7900,00 грн на його банківський рахунок підтверджується платіжним дорученням 40683644 від 02.02.2025 року.
25.06.2025 між ТОВ «ФК «Незалежні фінанси» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 25062025, відповідно до якого на підставі Реєстру боржників від 25.06.2025 ТОВ «ФК «Незалежні фінанси» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» право вимоги до відповідача за Договором про споживчий кредит № 1154226 від 02.02.2025 року в сумі 25 854,00 грн., з яких: 7900,00 грн сума заборгованості за основним зобов`язанням; 9 954,00 грн. сума заборгованості по комісії; 8000 грн сума заборгованості за неустойкою (штраф, пеня).
Суду надана також платіжна інструкція № 733 від 27.05.2025 про сплату фінансування з відступлення прав вимоги за договором факторингу.
Отже, між сторонами виник спір щодо належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
Відповідно до ст.1047, 1055 ЦК України договір позики (кредиту) укладається у письмовій формі. Згідно із ч. 2 п.2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». 
Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом пере направлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.
Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
При цьому, відповідно до п. 6 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Суд встановив, що Кредитний договір укладений за допомогою інформаційно-комунікаційної системи (ІКС), частиною якої є офіційний вебсайт ТОВ «ФК «Незалежні фінанси», у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію». Кредитний договір позики підписаний з боку відповідача одноразовим ідентифікатором, що був надісланий на вказаний відповідачем при реєстрації телефонний (фінансовий) номер, як це визначено Кредитним договором, що відповідає приписам п. 6 ст. 3 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», п. 12 ч. 1 ст. 1, ст.17 Закону «Про електронні довірчі послуги». Отже, оскільки Кредитний договір підписаний відповідачем шляхом застосування електронного підпису одноразовим ідентифікатором, він укладений з додержанням письмової форми, визначеної законом та з додержанням процедури, визначеної Законом України «Про електронну комерцію».
На виконання Кредитного договору ТОВ «ФК «Незалежні фінанси» надало відповідачу кредит в сумі 7900,00 грн. Отже, ТОВ «ФК «Незалежні фінанси» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, відповідно до умов Кредитного договору.
На підставі договору факторингу позивач набув права вимоги до відповідача за Кредитним договором. 
Відступлення права вимоги відповідає положенням п.3.2.6 Кредитного договору, а також ст.1077, 1080, 1082 ЦК України. В силу вимог ст. 512, 513, 514, 516, 517 ЦК України у зобов`язанні позичальника за Договором позики відбулася заміна кредитора, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло статусу нового кредитора.
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За таких обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині заборгованості за сумою отриманого кредиту 7900,00 грн.
Щодо суми комісії за обслуговування кредиту (кредитної заборгованості) суд зазначає таке.
Закон «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Закону України «Про споживче кредитування», щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч.1 та 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Водночас, позивач не надав суду докази витрат первісного кредитора та позивача як нового кредитора на обслуговування кредиту (кредитної заборгованості) поза межами, встановленими зазначеними нормами закону.
Враховуючи викладене, суд вважає, що нарахування комісії за обслуговування кредитної заборгованості за Кредитним договором суперечить положенням ч. 1, ч. 2 ст. 228 ЦК України, оскільки не є платою за послуги, що об`єктивно надаються позичальнику, а тому положення Кредитного договору про сплату позичальником комісій за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними. За таких обставин позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за комісією за обслуговування кредиту (кредитної заборгованості) є необґрунтованими з наведених вище підстав та задоволенню не підлягають.
Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача 8000 грн заборгованості за неустойкою, суд зазначає таке.
Відповідно до Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, 17 березня 2022 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану № 2120-IX від 15 березня 2022 року, яким внесено зміни до законодавчих актів України, зокрема Розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18 такого змісту: "18. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022«Про введення воєнного станув Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнногостану» введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався й діє на цей час.
Отже, пунктом 2 частини 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 2120-IX передбачено, що цей Закон застосовується до відносин за прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, що виникли у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування.
Враховуючи вищезазначене, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача вказаної суми, оскільки вона нарахована в період дії в Україні воєнного стану, а тому підлягає списанню.
За таких обставин, позовна вимога про стягнення з відповідача неустойки не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за Договором про споживчий кредит № 1154226 від 02.02.2025 року підлягають задоволенню в сумі 7900,00 грн заборгованості за сумою кредиту.
Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст. ст. 263-265, 268, 273, 280-283 ЦПК України, суд -
ВИРІШИВ:
позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (код ЄДРПОУ – 35625014, місцезнаходження: Україна, 07400, Київська обл., Броварський р-н, місто Бровари, вул. Лісова, будинок 2, IBAN № НОМЕР_3 у АТ «ТАСкомбанк» заборгованість за кредитним договором № 1154226 від 02.02.2025 року в розмірі 7 900, 00 (сім тисяч дев`ятсот) гривень, яка є сумою заборгованості за основним зобов`язанням.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (код ЄДРПОУ – 35625014, місцезнаходження: Україна, 07400, Київська обл., Броварський р-н, місто Бровари, вул. Лісова, будинок 2, IBAN № НОМЕР_3 у АТ «ТАСкомбанк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 740, 19 (сімсот сорок) гривень 19 коп. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Відповідно до ч. 6 ст.259 ЦПК України, якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження, залежно від складності справи складання повного рішення суду може бути відкладено на строк - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.
Відповідно до ч. 5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суддя | С. А. Форощук