Справа №461/2707/26
Провадження № 2/461/2330/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 червня 2026 року м. Львів
Галицький районний суд м.Львова у складі:
головуючого судді Зубачик Н.Б.,
секретаря судових засідань Чубей К.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «НАДРА УКРАЇНИ», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Дочірнього підприємства ПрАТ «НАК «Надра України» «Західукргеологія» про відшкодування шкоди -
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Петрик Олександра Вікторівна, звернулася до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «НАДРА УКРАЇНИ», в якому просить стягнути з Приватного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «НАДРА УКРАЇНИ» на користь ОСОБА_1 : 40665,62 грн. відшкодування майнової шкоди, завданої пошкодженням автомобіля; 15000 грн. моральної шкоди; 6000 грн. витрат на проведення експертного дослідження; 10000 грн. витрат на професійну правничу допомогу; 1064,96 грн. судового збору.
Свої вимоги мотивує тим, що 26.07.2025 було пошкоджено припаркований автомобіль «Skoda Superb», д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок падіння елементів фасаду з будинку, що знаходиться за адресою: м. Львів, площа Міцкевича, 8. Факт пошкодження автомобіля виявив його користувач ОСОБА_2 , чоловік позивача, який в той день користувався вказаним транспортним засобом, а саме він зафіксував пошкодження автомобіля та частину будинку, звідки відпали елементи фасаду. Також ним було отримано відео з камер відеоспостереження, які зафіксували момент пошкодження автомобіля. Позивач зазначила, що її чоловік повідомив поліцію про вищевказаний факт пошкодження належного їй на праві власності транспортного засобу. Під час розгляду даного звернення, уповноваженими особами Львівського районного управління поліції №1 ГУНП у Львівській області встановлено, що внаслідок падіння елементів фасаду будинку АДРЕСА_1 , було пошкоджено задню ліву фару, задній лівий бампер та заднє ліве крило автомобіля марки «Skoda Superb», д.н.з. НОМЕР_1 . Відомості до ЄРДР не вносились. Наведені обставини підтверджуються матеріалами перевірки ЄО №31998 від 26.07.2025. З Інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №469404068 від 23.03.2026 вбачається, що власником будинку за адресою: АДРЕСА_1 є Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Надра України". Згідно відповіді ПрАТ "НАК "Надра України" від 30.03.2026 на адвокатський запит від 23.03.2026, будинок за адресою: АДРЕСА_1 на балансі ДП "Західукргеологія" не перебуває. Балансоутримувачем даного будинку є ПрАТ "НАК "Надра України". Також, згідно відповіді ПрАТ "НАК "Надра України" від 06.04.2026 на адвокатський запит від 30.03.2026, ДП "Західукргеологія" не має права господарського відання на вищевказаний будинок. З метою визначення розміру заподіяної шкоди, позивачем було замовлено експертне автотоварознавче дослідження, для експертного огляду було запрошено ДП "Західукргеологія" та ПрАТ "НАК "Надра України", однак представники таких не з`явилися. Позивач вказує, що відповідно до висновку експерта №23056 від 30.03.2026, вартість відновлюваного ремонту автомобіля становить 40665,62 грн. без ПДВ. Вартість автотоварознавчого дослідження склала 6000 грн. З огляду на те, що шкоду завдано внаслідок падіння елементів фасаду з будинку, відтак позивач вважає, що відповідальність за завдану шкоду несе власник майна, як особа, яка відповідає за належний та безпечний стан будинку, в тому числі його зовнішніх фасадних елементів. Окрім цього, позивач зазначає, що їй завдано моральну шкоду, а саме пошкоджений автомобіль створює для неї негативні емоції і внутрішній дискомфорт, оскільки коштів для відновлення автомобіля вона немає, а процес відновлення такого затягнувся через відсутність компенсації, що приносить їй негативні переживання та створює проблему, яка потребує вирішення. Просить позов задоволити, стягнути з відповідача завдану їй майнову та моральну шкоду, а також судові витрати, які полягають із сплати судового збору та витрат на правову допомогу.
Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 15.04.2026 відкрито провадження, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін (у письмовому провадженні).
05.05.2026 представник відповідача ПрАТ "НАК "Надра України" Єлєніна С.М. через систему «Електронний суд» подала відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову повністю. В обгрунтування відзиву вказує, що викладені у позовній заяві доводи є безпідставними, необгрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки працівниками поліції огляд транспортного засобу не здійснювався, факт пошкодження не фіксувався, процесуальні документи працівниками поліції не оформлялися, свідків цієї події не встановлено та не опитано, тому представник відповідача вважає, що позивачем не доведено фактів та обставин про дату, час та місце події. Звертає увагу, що з долученого відео вбачається, що транспортний засіб припаркований за адресою: АДРЕСА_1, з порушенням правил дорожнього руху, тобто на прилеглій території будинку, де не визначено спеціально відведених місць для паркування транспортних засобів, що свідчить про грубу необережність позивача. Крім того, позивач не надав доказів того, на якій підставі ним було отримано цей відеозапис, оскільки такий містить персональні дані третіх осіб і отриманий без дотримання процедури, передбаченої ст.84 ЦПК України. Також зазначає, що висновок експерта від 30.03.2026 є сумнівним доказом через значний часовий розрив (8 місяців) між подією та оглядом об`єкта, а позивачем не долучено акти виконаних робіт після відновлювального ремонту автомобіля, а відтак можна вважати, що ремонт до цього часу не здійснювався, а розмір завданої шкоди є орієнтовним на думку спеціаліста, який його виконав. Щодо безпідставності доводів з приводу завданої моральної шкоди представник вказує, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт заподіяння їй моральних страждань. Сама лише вказівка на негативні емоції через майбутній ремонт авто не є достатньою підставою для стягнення коштів за таку. Відповідач також не погоджується з сумою витрат на правничу допомогу, так як вартість послуг мають бути співмірними зі складністю справи та реально виконаною роботою, а заявлена сума таких у розмірі 10000 грн. є неспівмірною зі складністю справи, яка є типовою та не потребує значного обсягу юридичної роботи.
08.05.2026 представник позивача Петрик О.В. через систему "Електронний суд" подала відповідь на відзив, відповідно до якої вважає доводи відповідача у відзиві не спростовують підставність позовних вимог, так як заявник ОСОБА_2 не притягувався до відповідальності за завідомо неправдивий виклик, а дані про подію, викладені у зверненні останнього до поліції від 26.07.2025, підтвердились в ході перевірки уповноваженими особами органу поліції та зафіксовані в матеріалах такої перевірки. Щодо надання відеозапису падіння фасадних елементів на автомобіль позивача, то такий зроблено на камеру відеоспостереження, що розташована на будинку у АДРЕСА_1 та містить час відеозйомки, яка проводилась відкрито на вулиці та не містить персональних даних третіх осіб, як стверджує відповідач. Крім того, позивач не підтвердила фактичного відновлення автомобіля, оскільки в позовній заяві вказано, що вона не здійснювала відновлювального ремонту автомобіля. Також зазначає, що висновок експерта в повній мірі відповідає вимогам ст.102 ЦПК України, а отже є належним та допустимим доказом розміру заподіяної шкоди. Покликання відповідача на грубу необережність позивача щодо неналежного паркування автомобіля, то такі підлягають відхиленню з огляду на те, що правил паркування позивач не порушувала, а доказів протилежного відповідачем не надано. Вказує, що витрати на професійну правничу допомогу є співмірними зі складністю справи, а обсяг наданої правничої допомоги відображений в розрахунку розміру такої допомоги №1 та Акті наданих послуг від 09.04.2026. Окрім того, у зв`язку з необхідністю надати відповідь на відзив позивачем додатково було понесено 3000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Відтак, вважає вказані судові витрати підлягають розподілу при ухвалені судового рішення.
12.05.2026 представник відповідача ПрАТ "НАК "Надра України" Єлєніна С.М. через систему «Електронний суд» подала заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначає, що позивачем не доведено фактів та обставин про дату, час та місце події щодо пошкодження транспортного засобу, отже остання безпідставно вимагає відшкодування шкоди з відповідача. Таким чином, за відсутності доказів та зважаючи на недоведеність вини відповідача в самому інциденті, вимога про компенсацію моральної шкоди є похідною від недоведеної основної вимоги, а тому не підлягає задоволенню, а заявлені витрати на правничу допомогу підлягають суттєвому перегляду або відхиленню, відтак у задоволенні позову просить відмовити повністю.
Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 12.05.2026 клопотання представника відповідача Єлєніної С.М. про розгляд справи за правилами загального позовного провадження - залишено без задоволення. У задоволенні клопотання представника відповідача Герасько О.А. про його участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції - відмовлено. Клопотання представника відповідача Єлєніної С.М. про залучення до участі у справі Дочірнє підприємство ПрАТ «НАК «Надра України» «Західукргеологія» як третю особу (на стороні відповідача), що не заявляє самостійних вимог на предмета спору - задоволено. Залучено Дочірнє підприємство ПрАТ «НАК «Надра України» «Західукргеологія» до участі у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «НАДРА УКРАЇНИ» про відшкодування шкоди, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача. Зобов`язано позивача ОСОБА_1 не пізніше п`яти днів з дня отримання копії даної ухвали направити третій особі - Дочірньому підприємству ПрАТ «НАК «Надра України» «Західукргеологія» копію позовної заяви з доданими до неї документами, а докази такого направлення надати суду до наступного судового засідання. Встановлено третій особі строк для подання письмових пояснень щодо позову - 10 днів з дня отримання ухвали, позовної заяви. Роз`яснено сторонам і третім особам, що вказані документи надсилаються суду та одночасно надсилаються іншим учасникам справи з поданням суду документу на підтвердження виконання даної вимоги та відкладено розгляд справи.
Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 09.06.2026 відкладено розгляд справи для надання можливості третій особі, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача підготувати та подати пояснення щодо позову.
22.06.2026 представник третьої особи - Дочірнього підприємства ПрАТ "НАК "Надра України" "Західукргеологія" Гальчинський С.В. через систему "Електронний суд" подав письмові пояснення щодо позову та відзиву, в яких просить у задоволені позову відмовити повністю, врахувати, що позовні вимоги до ДП "Західукргеологія" не заявлені, а матеріали справи не містять належних і достатніх доказів протиправної поведінки ДП, вини ДП або причинного зв`язку між діями чи бездіяльністю ДП та заявленим пошкодженням автомобіля. У разі ухвалення рішення по суті спору не встановлювати у мотивувальній або резолютивній частині рішення обставин протиправності, вини, причинного зв`язку чи відповідальності ДП "Західукргеологія", оскільки такі обставини виходять за межі предмета спору та не є предметом заявлених позовних вимог. У разі дослідження відеозаписів, поданих позивачем, витребувати оригінали відповідних електронних доказів, інформацію про джерело їх походження, власника або адміністратора камер відеоспостереження, метадані файлів, а також повні безперервні записи за відповідний часовий проміжок, якщо такі записи існують. У разі неподання оригіналів електронних доказів або неможливості перевірити їх відповідність поданим копіям - не надавати таким відеозаписам вирішального доказового значення відповідно до статті 100 ЦПК України. Надати третій особі можливість подати додаткові пояснення після дослідження оригіналів електронних доказів та/або інших доказів, які можуть бути витребувані чи подані у справі. В обгрунтування пояснень зазначає, що позовні вимоги до ДП "Західукргеологія" позивачем не заявлені, питання про стягнення з нього будь-яких сум у межах цієї справи не порушувалося. При цьому, матеріали справи містять офіційні письмові відповіді самого відповідача на адвокатські запити представника позивача, які мають істотне значення для визначення меж відповідальності у цій справі. Зокрема, в таких прямо зазначено, що будинок за адресою: АДРЕСА_1 на балансі ДП "Західукргеологія" не перебуває, та таке не має права господарського відання на вказаний будинок, балансоутримувачем цього будинку є ПрАТ "НАК "Надра України". Отже, дані документи відображають первинну офіційну позицію ПрАТ "НАК "Надра України" щодо правового статусу будівлі та ролі ДП "Західукргеологія" стосовно цього майна. Відтак, твердження про те, що ДП "Західукргеологія" нібито є особою, відповідальною за технічний стан будівлі або за наслідки її утримання, не підтверджуються наведеними письмовими доказами, більше того, суперечать офіційним відповідям самого відповідача, наданим на адвокатські запити представника позивача. Крім того, зазначає, що договірні або організаційні відносини між ПрАТ "НАК "Надра України" та ДП "Західукргеологія", на які може посилатись відповідач, не є предметом цього спору та самі по собі не доводять наявності складу цивільного правопорушення з боку ДП "Західукргеологія". Також вказує, що позивач не довела всіх елементів цивільного правопорушення, матеріали поліції не доводять протиправність, вину чи причинний зв`язок, долучені відеозаписи потребують перевірки як електронні докази, а висновок експерта №23056 не доводить джерело та механізм пошкодження автомобіля. Сам по собі статус будівлі як пам`ятки культурної спадщини не підміняє доказування конкретного причинного зв`язку. Вимога про стягнення моральної шкоди є похідною від вимоги про відшкодування майнової шкоди, тому також потребує доказування.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ст.4 ЦПК України, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Частиною ч.1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що 25.12.2015 ОСОБА_2 отримав посвідчення водія, яке дійсне до 25.12.2045, підтверджується копією такого /а.с.11, 12/.
Згідно копії свідоцтва про шлюб, виданого 23.08.2022 Франківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), 23.08.2022 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровано шлюб, про що 23.08.2022 складений відповідний актовий запис №602. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка ОСОБА_4 , дружини ОСОБА_4 /а.с.13/.
Матеріалами перевірки уповноваженими особами ЛРУП №1 ГУ НП у Львівській області на підставі звернення ОСОБА_2 про пошкодження автомобіля внаслідок падіння елементів фасаду будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 , які зареєстровані в Журналі ІТС ІПНП про вчинені кримінальні правопорушення та інші події ЛРУП ГУ НП України у Львівській області за №31988 від 26.07.2025 встановлено, що внаслідок падіння елементів фасаду будинку АДРЕСА_1 , було пошкоджено задню ліву фару, задній лівий бампер та заднє ліве крило автомобіля марки «Skoda Superb», д.н.з. НОМЕР_1 . Відомості до ЄРДР не вносились /а.с.14-20/.
ОСОБА_1 є власником автомобіля Skoda Superb, д.н.з. НОМЕР_1 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 /а.с.21-22/.
З копії повідомлення про огляд пошкодженого транспортного засобу від 17.03.2026 вбачається, що ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Петрик О.В. повідомляла ДП "Західукргеологія" та ПрАТ "НАК "Надра України" бути присутніми їх уповноважених представників 20.03.2026 о 11 год. біля будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 при проведенні експертного огляду пошкодженого транспортного засобу Skoda Superb, д.н.з. НОМЕР_1 , та таке їм було надіслано на їх електронні адреси /а.с.27-30/.
Згідно відповіді ПрАТ "НАК "Надра України" від 06.04.2026 №236/2/02/09 на адвокатський запит від 30.03.2026, ДП "Західукргеологія" не має права господарського відання на будинок по АДРЕСА_1 /а.с.34/.
Разом з тим, згідно відповіді ПрАТ "НАК "Надра України" від 30.03.2026 №218/2/02/09 на адвокатський запит від 23.03.2026, будинок за адресою: АДРЕСА_1 на балансі ДП "Західукргеологія" не перебуває. Балансоутримувачем даного будинку є ПрАТ "НАК "Надра України" /а.с.35/.
З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №469404068 від 23.03.2026 вбачається, що власником будинку за адресою: АДРЕСА_1 є Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Надра України" /а.с. 61-79/.
Також, 31.10.2012 №275-А/12 між ПрАТ "НАК "Надра України" та Управлінням охорони історичного середовища Львівської міської ради було укладено охоронний договір № 488/12 на пам?ятку культурної спадщини, а саме будинок на АДРЕСА_1 /а.с.94-97/.
3 відповіді Офісу охорони культурної спадщини Львівської міської ради №0004-вих-48884 від 08.04.2026 на адвокатський запит, зареєстрований у Львівській міській раді від 02.04.2026 вбачається, що будинок на АДРЕСА_1 є пам?яткою архітектури місцевого значення, яка занесена до Державного реєстру нерухомих пам?яток України, як "Конторський та прибутковий будинок Йони Шпрехера з аптекою "На Марійській площі" доктора Стефана Сенселя", згідно із Наказом Міністерства культури та інформаційної політики України "Про занесення об?єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам?яток України" від 18.01.2021 № 14. Охоронний № 4976-Лв /а.с.102-103, 104/.
Відповідно до абз.10 частини 2 статті 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» встановлено, що проведення оцінки майна є обов`язковим для визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.
Так, для визначення вартості матеріального збитку, позивач звернулася до ФОП ОСОБА_5 . Відповідно до копії договору про надання експертних послуг № 23056 від 20.03.2026, укладеного між ОСОБА_1 та виконавцем ФОП ОСОБА_5 , який має кваліфікацію судового експерта з правом проведення судових експертиз, предметом якого є організація і проведення транспортно-товарознавчого (автотоварознавчого) дослідження колісного транспортного засобу з наданням виконавцем письмового висновку експерта з питань, зазначених у зверненні (заяві) замовника й узгоджених сторонами, в межах компетенції судово-експертної спеціальності 12.2. Пунктом 2.1. розділу 2 договору серед іншого визначено, що вартість даного Договору становить 6000 грн. без ПДВ /а.с. 84-85/.
Згідно копії платіжної інструкції № @2PL600113 від 30.03.2026 АТ КБ «Приват Банк», транзит_рах. по бездоговір. пл. юросіб було здійснено сплату згідно договору № 23056 у розмірі 6000 грн. /а.с.86/.
На виконання вищевказаного договору, судовим експертом ОСОБА_5., який обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок за ст.384 КК України, складено висновок експерта за результатами проведення експертного транспортно-товарознавчого (автотоварознавчого) дослідження №23056 з фототаблицями, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля "Skoda Superb", реєстраційний номер НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок падіння твердих предметів на автомобіль, становить 40665,62 грн. без ПДВ /а.с.39-60/.
Крім того, позивачем долучено до матеріалів справи відеозапис із камер відеоспостереження за адресою: АДРЕСА_1, на якому зафіксовано падіння елементів з фасаду будинку. 
Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) шкоди.
За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.
У частинах першій, другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.
Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.
Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Згідно до положень ст.1166 ЦК України єдиною підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв`язок між ними, а також вину заподіювача шкоди. Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
Таким чином, ч.2 ст.1166 ЦК України передбачає, що вина заподіювача шкоди припускається, тобто обов`язок доведення відсутності вини покладається на нього самого, до цього часу він вважається винним; обсяг відшкодування шкоди не залежить від завдання шкоди умисно чи необережно, тобто береться до уваги тільки наявність вини, а не її форма. Тільки у випадках, встановлених законом, відповідач може бути звільнений від обов`язку відшкодовувати завдану шкоду за відсутності його вини, наприклад, в результаті непереборної сили, тобто надзвичайної і невідворотної зовнішньої події, яка повністю звільняє відповідача від відповідальності за заподіяну шкоду (це явища суспільного характеру і вибухи епідемій, епізоотій, стихійні лиха та інше).
Статтею 1192 ЦК України визначено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.
Позивачу належить довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а шкода, яка завдана особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Також позивач несе тягар доведення перед судом розміру завданої шкоди, зокрема зменшення або знищення майна, яке належить йому на праві власності.
Такого висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 23.09.2020 у справі № 329/382/19.
Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 04 серпня 2020 року у справі № 925/1478/16).
Частинами першою п`ятою статті 319 Цивільного кодексу України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.
Так, згідно п. 11 Договору № 488/12 від 31.10.2012 на пам?ятку культурної спадщини, а саме будинок на АДРЕСА_1 , власник зобов?язаний своєчасно проводити поточний та капітальний ремонт пам?ятки (її частини) і роботи з упорядження території пам?ятки. Виконувати реставраційні, ремонтні та інші роботи в терміни, передбачені п. 13 цього договору, а у разі потреби - в терміни, визначені окремим розпорядженням органу охорони.
В пункті 13 цього Договору визначено види робіт, які власник зобов`язаний виконати з метою збереження пам`ятки та створення належних умов для її використання.
Отже, згідно умов охоронного договору №488/12 від 31.10.2012 відповідач зобов?язаний своєчасно проводити поточний та капітальний ремонт пам?ятки (її частини) і роботи з упорядження території пам?ятки.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України "Про охорону культурної спадщини", власник або уповноважений ним орган, користувач зобов?язані утримувати пам?ятку в належному стані, своєчасно провадити ремонт, захищати від пошкодження, руйнування або знищення відповідно до цього Закону та охоронного договору.
Ухвалою Львівської міської ради № 5766 від 19.12.2024 затверджено Правила благоустрою Львівської міської територіальної громади.
Відповідно до пп. 1.12.3. п 1.12 Розділу 1 цих Правил, елементами (частинами) благоустрою є будівлі, будинки, споруди, їхні фасади, тимчасові споруди, нежитлові приміщення, споруди системи інженерного захисту територій, санітарні споруди.
Відповідно до п. 9.2.4 цих Правил, утримання фасадів будинків і споруд здійснюють власники індивідуальних житлових будинків, власники квартир дво- та багатоквартирних житлових будинків, власники / орендарі нежитлових приміщень у житлових будинках, громадських будівель та споруд у встановленому законодавством України порядку.
Відповідно до п. 1, 6, 7 ч. 2 ст. 18 Закону України "Про благоустрій населений пунктів", підприємства, установи та організації у сфері благоустрою населених пунктів зобов?язані: утримувати в належному стані об`єкти благоустрою (їх частини), що перебувають у їх власності або користуванні, а також визначену правилами благоустрою території населеного пункту прилеглу до цих об`єктів територію; у процесі утримання об`єктів благоустрою (їх частин) дотримуватися відповідних технологій щодо їх експлуатації та ремонту, регулярно здійснювати заходи щодо запобігання передчасному зносу об`єктів, забезпечення умов функціонування та утримання їх у чистоті й належному стані; відшкодовувати збитки та іншу шкоду, завдану ними внаслідок порушення законодавства з питань благоустрою та охорони навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, установлених законодавством України.
Таким чином, громадяни мають право звернутися до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної майну внаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об`єктів благоустрою.
У постанові Верховний Суд від 21.07.2021 у справі №757/33065/18 звернув увагу на те, що за правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
З огляду на вищезазначене, суд критично оцінює доводи відповідача, викладені у відзиві, а також пояснення третьої особи, оскільки вони не спростовують належними, допустимими та достатніми доказами обставин, на які посилається позивач.
Посилання відповідача на те, що працівниками поліції не проводився огляд транспортного засобу, не складались процесуальні документи та не встановлювались свідки події, не свідчать про відсутність самого факту пошкодження автомобіля. Як вбачається з матеріалів перевірки ЄО №31988 від 26.07.2025, уповноваженими особами ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області перевірено звернення ОСОБА_2 , встановлено факт пошкодження автомобіля внаслідок падіння елементів фасаду будинку та зафіксовано характер отриманих транспортним засобом пошкоджень. Відомості про неправдивість повідомлення чи притягнення заявника до відповідальності за завідомо неправдивий виклик матеріали справи не містять.
Твердження відповідача про недоведеність дати, часу та місця події також є безпідставними, оскільки зазначені обставини підтверджуються сукупністю досліджених судом доказів: матеріалами перевірки поліції, фотоматеріалами, відеозаписом із камер спостереження, висновком експерта, а також інформацією щодо належності відповідачу будинку за адресою: м. Львів, площа Міцкевича, 8.
Суд відхиляє доводи відповідача щодо недопустимості відеозапису як доказу. Відеозапис здійснювався камерою зовнішнього відеоспостереження у громадському місці, фіксує відкритий простір, не містить відомостей про приватне життя осіб та підтверджує механізм виникнення пошкодження транспортного засобу. Сам по собі факт неподання інформації про власника камери не свідчить про недопустимість такого доказу, оскільки відповідачем не подано жодних доказів його фальсифікації, монтажу чи спотворення.
Доводи відповідача про недопустимість доказу відеозапису, не підтверджені жодними обставинами, які б ставили під сумнів достовірність поданих електронних доказів. Відповідно до статей 76, 77, 79, 89, 100 ЦПК України належність, допустимість і достовірність доказів оцінюються судом у їх сукупності, а не ізольовано. Самі лише сумніви сторони щодо електронного доказу не можуть бути підставою для неврахування такого доказу.
Разом з тим, заявлене клопотання третьої особи у письмових поясненнях не містить належного обґрунтування того, які саме обставини можуть бути підтверджені витребуваними доказами, чому наявних у справі доказів недостатньо для їх встановлення та з яких
причин третя особа не може отримати зазначені докази самостійно. Крім того, позивачем уже подано електронний доказ у вигляді відеозапису, який підлягає оцінці судом у сукупності з іншими доказами відповідно до статті 89 ЦПК України. Самі по собі сумніви третьої особи щодо походження відеофайлів не спростовують такий, оскільки жодним чином не підтверджено, не аргументовано щодо можливого монтажу, зміни або недостовірності відеозапису, відтак не є достатньою підставою для витребування його оригіналу, метаданих, повних архівних записів чи інформації про власника камер відеоспостереження.
Крім того, посилання відповідача на те, що автомобіль був припаркований із порушенням Правил дорожнього руху, також не заслуговують на увагу. Відповідач не надав жодного належного доказу притягнення водія автомобіля до адміністративної відповідальності, складання протоколу чи постанови про порушення правил зупинки або стоянки транспортних засобів. Таким чином, зазначені твердження є виключно припущеннями, а тому в даному випадку, суд не досліджує дане питання, з урахуванням положень статті 53-1 Закону України "Про дорожній рух", яким передбачено, що саме Національна поліція здійснює контроль за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі, виконанням установлених Кабінетом Міністрів України правил паркування транспортних засобів у частині забезпечення безпеки дорожнього руху на майданчиках для паркування, а у випадках та порядку, визначених законом, тимчасово затримує і доставляє транспортний засіб, у тому числі з використанням спеціальних транспортних засобів (коли розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху), на спеціальні майданчики чи стоянки для тимчасового зберігання, відповідно до закону тимчасово вилучає посвідчення водія.
Проте, навіть у випадку розміщення транспортного засобу з порушенням Правил дорожнього руху саме по собі це не звільняє власника будівлі від покладеного на нього законом обов`язку забезпечувати належний технічний стан фасаду будівлі та запобігати падінню її конструктивних елементів, що може призвести до загрози життю, здоров`я чи майну третіх осіб.
Не приймаються судом і доводи відповідача щодо сумнівності висновку експерта №23056 від 30.03.2026. Висновок складений судовим експертом, який має відповідну кваліфікацію та був попереджений про кримінальну відповідальність за статті 384, 385 КК України. Висновок містить опис проведеного дослідження, перелік виявлених пошкоджень, методику визначення вартості відновлювального ремонту та відповідає вимогам статей 102, 106 ЦПК України.
Сам по собі проміжок часу між пошкодженням автомобіля та проведенням дослідження не свідчить про недостовірність експертного висновку, оскільки відповідачем не доведено, що пошкодження транспортного засобу змінилися або виникли внаслідок інших подій після 26.07.2025.
Також суд враховує, що позивач не здійснював відновлювальний ремонт автомобіля, про що прямо зазначено у позовній заяві, а тому відсутність актів виконаних ремонтних робіт не може бути підставою для відмови у позові. Відповідно до статті 1192 ЦК України розмір збитків визначається виходячи з вартості робіт, необхідних для відновлення пошкодженого майна, незалежно від того, чи проведений такий ремонт на момент розгляду справи.
Суд також відхиляє доводи відповідача та третьої особи щодо недоведеності вини ПрАТ «НАК «Надра України». Як встановлено судом, саме відповідач є власником та балансоутримувачем будинку по АДРЕСА_1 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та офіційними відповідями самого відповідача на адвокатські запити представника позивача. Водночас відповідач не надав жодного доказу, який би свідчив про передачу будинку іншій особі на праві господарського відання.
Навпаки, із письмових відповідей ПрАТ «НАК «Надра України» від 30.03.2026 та 06.04.2026 вбачається, що ДП «Західукргеологія» не є балансоутримувачем спірного будинку та не має права господарського відання щодо нього. Відтак будь-які доводи про можливу відповідальність третьої особи спростовуються власними письмовими поясненнями відповідача.
Пояснення третьої особи фактично зводяться до незгоди із позовними вимогами та містять припущення щодо можливості існування інших причин пошкодження автомобіля, однак не підтверджуються належними доказами. Водночас сама третя особа підтвердила відсутність у неї будь-яких прав щодо спірного об`єкта нерухомості, що узгоджується із матеріалами справи.
За таких обставин суд доходить висновку, що відповідач не виконав покладений на нього частиною другою статті 1166 ЦК України обов`язок довести відсутність своєї вини у завданні шкоди, тоді як позивачем доведено факт пошкодження належного їй транспортного засобу, розмір завданих збитків, причинний зв`язок між неналежним утриманням будівлі та виникненням шкоди, а також належність будинку відповідачу на праві власності та його обов`язок забезпечувати безпечний технічний стан такого об`єкта.
Оскільки, відповідно до положень цивільного законодавства, саме на відповідача як власника майна покладається обов`язок утримувати його в належному стані та нести відповідальність за шкоду, завдану внаслідок його неналежного утримання.
Таким чином, надані відповідачем доводи та докази не спростовують належним чином встановлений причинно-наслідковий зв`язок між діями (бездіяльністю) відповідача та завданою позивачу шкодою, а тому підстав для зменшення розміру відшкодування або відмови у відповідній частині позовних вимог суд не вбачає.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 06.07.2018 у справі №924/675/17, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, заподіяної власнику транспортного засобу, суду необхідно виходити з фактичної суми, встановленої висновком судової авто-товарознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відтак, суд бере до уваги наданий позивачем висновок експерта за результатами проведення експертного транспортно-товарознавчого (автотоварознавчого) дослідження №23056 від 30.03.2026, складений судовим експертом ОСОБА_5., який був попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України, оскільки останнім безпосередньо було проведення дослідження колісного транспортного засобу та шляхів, методів відповідного його відновлення, відповідно до якого, вартість відновлювального ремонту автомобіля "Skoda Superb", реєстраційний номер НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок падіння твердих предметів на автомобіль, становить 40665,62 грн. без ПДВ.
Відповідно до принципу змагальності сторін, закріпленого у ст. 12 ЦПК України, та обов`язку суду оцінювати докази за внутрішнім переконанням (ст. 89 ЦПК України), надані відповідачем доводи не спростовують належних доказів позивача, зокрема висновку експерта.
Таким чином, встановивши, що позивач довів завдану йому шкоду, протиправність дій відповідача, причинно-наслідковий зв`язок між ними, що призвело до пошкодження транспортного засобу позивача, суд дійшов висновку, що завдана позивачу шкода підлягає відшкодуванню відповідачем у загальному розмірі 40665,62 грн., що слідує із висновку експерта №23056, а тому позов в частині стягнення з відповідача матеріальної шкоди підлягає задоволенню.
Окрім майнової шкоди, позивачем заявлені вимоги про відшкодування моральної шкоди у розмірі 15000 гривень, яка полягає у негативних емоціях і внутрішньому дискомфорті, оскільки коштів для відновлення автомобіля вона немає, а процес відновлення такого затягнувся через відсутність компенсації, що приносить їй негативні переживання та створює проблему, яка потребує вирішення. 
Згідно зі ст.1167 ЦК України, моральна немайнова шкода, заподіяна громадянинові діяннями іншої особи, відшкодовуються особою, що заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральну шкоду заподіяно не по її вині. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, що причинила шкоду, фізичних або моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків.
Відповідно до ч. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року із послідуючими змінами "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
При цьому відповідно до положень цивільного процесуального законодавства саме на позивача покладається обов`язок доведення тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Для задоволення вимоги про відшкодування моральної шкоди необхідним є встановлення не лише факту порушення права, а й самого факту заподіяння моральної шкоди, її характеру та обсягу, причинного зв`язку між протиправною поведінкою відповідача і негативними наслідками, а також обґрунтування заявленого до стягнення розміру компенсації.
Саме по собі посилання на переживання, негативні емоції чи внутрішній дискомфорт у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу та необхідністю його ремонту не є достатнім для висновку про наявність моральної шкоди у розумінні статті 23 та статті 1167 Цивільного кодексу України. Такі обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами, які б свідчили про істотність і тривалість моральних страждань, зміну звичного способу життя, погіршення психоемоційного стану чи настання інших негативних немайнових наслідків.
Матеріали справи не містять належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження факту заподіяння позивачу моральної шкоди саме діями відповідача. Позивачем не наведено конкретних обставин, які б свідчили про характер, інтенсивність та тривалість моральних страждань, не подано жодних доказів, які б підтверджували такі обставини, а також не наведено мотивів, за якими розмір моральної шкоди визначено саме у сумі 15 000 грн. Заявлена сума компенсації є довільною та не містить належного обґрунтування з урахуванням критеріїв, визначених статтею 23 Цивільного кодексу України.
За таких обставин суд дійшов висновку, що позивачем не доведено наявності всіх необхідних елементів цивільно-правової відповідальності для відшкодування моральної шкоди, а тому правові підстави для задоволення позовної вимоги про її стягнення відсутні.
Вирішуючи питання стягнення судових витрат суд, виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з ч.3 п.1, 2 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу, із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
У пункті 45 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» міститься роз`яснення щодо порядку відшкодування витрат за проведення експертизи.
Відповідно до п. 35 Постанови, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК (ст. 141 ЦПК України в чинній редакції) та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Частиною 6 статті 139 ЦПК України визначено, що розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем та підтверджені матеріалами справи підлягають стягненню з відповідача.
Матеріалами справи встановлено, що вартість витрат за залучення експерта, які понесла позивач становить 6000 гривень, що підтверджується Договором про надання експертних послуг №23056 від 20.03.2026 та копією платіжної інструкції /а.с. 84-85, 86/. Сума сплаченого позивачем судового збору становить 1064,96 гривень.
Оскільки позовні вимоги задоволено частково, суд, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з ПрАТ «НАК «Надра України» на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 777,99 грн. (з розрахунку 40665,62/55665,62 грн. х 1064,96 = 777,99 грн.).
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму сплаченого судового збору у розмірі 777,99 грн., а також витрати на проведення експертизи в розмірі 6000 грн.
Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.
Так, представник позивача просить стягнути витрати понесені позивачем на правничу допомогу у розмірі 13000 грн.
Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 137 ЦПК України).
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Відповідно до п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України №10 від 17.10.2014, витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Також, діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту.
В даному випадку позивач підтверджує понесення нею витрат на професійну правничу допомогу наступними доказами, а саме: договором про надання професійної правничої (правової) допомоги від 17.02.2026; розрахунком №1 розміру наданої професійної правничої (правової) допомоги у справі за позовом ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок падіння фасадних елементів на авто, відповідно до якого вказано види наданої професійної правничої (правової) допомоги, що разом становлять 10000 грн.; актом наданих послуг від 09.04.2026 /а.с.80-83/. Крім того, представник позивача у відповіді на відзив просила врахувати додатково понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн. за подання відповіді на відзив. Відтак, в загальному розмірі витрати на професійну правничу допомогу становлять 13000 грн. 
Однак, відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.
При цьому слід відзначити, що чинний ЦПК України встановлює такі критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, необхідність, розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані представником позивача документи та доводи на обґрунтування суми заявлених витрат, пов`язаних із розглядом справи, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору (справи), а також те, що вказана категорія справи є справою малозначною, незначної складності, розгляд такої проводився в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а також наявність усталеної судової практики в аналогічних справах,суд дійшов висновку про те, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 13000 грн. не є цілком співмірним із складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.
Відтак, з врахуванням складності справи, обсягу виконаних адвокатом робіт, часу витраченого адвокатом на виконання таких робіт, враховуючи принципи розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу розмірі 3000,00 грн.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 22, 386, 1166, 1167, 1192 Цивільного кодексу України, ст.ст. 12, 81, 133, 141, 258, 259, 263-265, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -
в и р і ш и в:
Позов  ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «НАДРА УКРАЇНИ», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Дочірнього підприємства ПрАТ «НАК «Надра України» «Західукргеологія» про відшкодування шкоди - задоволити частково.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «НАДРА УКРАЇНИ» на користь  ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 40665 (сорок тисяч шістсот шістдесят п`ять) грн. 62 коп.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «НАДРА УКРАЇНИ» на користь  ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 777 (сімсот сімдесят сім) грн. 99 коп.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «НАДРА УКРАЇНИ» на користь  ОСОБА_1 витрати на проведення  експертного дослідженняв розмірі 6000 (шість тисяч) грн. 00 коп.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «НАДРА УКРАЇНИ» на користь  ОСОБА_1 витрати, понесені на професійну правничу допомогу, у розмірі 3000 (три тисячі) грн. 00 коп.
В іншій частині позову - відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач:  ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 . 
Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «НАДРА УКРАЇНИ», адреса: 03057, м. Київ, вул. Євгенії Мірошниченко, буд. 10, код ЄДРПОУ 31169745, електронна адреса: post@nadraukrayny.com.ua.
Третя особа: Дочірнє підприємство ПрАТ «НАК «Надра України» «Західукргеологія», адреса: 79000, м. Львів, пл. Міцкевича, 8, код ЄДРПОУ 01432606.

Суддя Зубачик Н.Б.