Справа № 584/427/26
Провадження № 2-а/577/39/26  

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

17 липня 2026 року 

Конотопський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючого судді с Логіна Є.В.,
за участю секретаря судового засідання Скляр О.М., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами спрощеного провадження, адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа Конотопське управління державної казначейської служби України Сумської області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, закриття провадження у справі та стягнення безпідставно сплаченого штрафу,-
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 , уточнивши позовні вимоги, звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 у якому просить скасувати постанову серії СП № R389844 від 02.03.2026 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210 КУпАП, провадження у справі закрити, стягнути за рахунок бюджетних асигувань суб`єкта владних повноважень на його користь сплачений штраф у розмірі 8 500 грн та судові витрати.
На обґрунтування позовних вимог зазначив, що оскаржуваною постановою його притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення правил військового обліку, яке полягало у непостановці на військовий облік за місцем перебування як внутрішньо переміщеної особи у семиденний строк після отримання 27 квітня 2022 року відповідної довідки.
Позивач зазначає, що з 2012 року фактично проживає у м. Суми, де навчався та працює у Сумському державному університеті. У період із 28.12.2018 року до 27.06.2020 року проходив альтернативну (невійськову) службу, після завершення якої отримав тимчасове посвідчення військовозобов`язаного із зазначенням про перебування на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 .
27.04.2022р. позивач отримав довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи у м. Суми. 07.07.2024 року через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста уточнив свої персональні та облікові дані, зокрема повідомив актуальну адресу проживання у місті Суми. Тому, на думку позивача, органи територіального центру комплектування та соціальної підтримки щонайменше з липня 2024 року володіли інформацією про його фактичне місце проживання.
27.02.2026р. в застосунку «Резерв+» позивач отримав повідомлення про наявність порушення правил військового обліку та перебування у розшуку. З метою дистанційного розгляду питання і зняття відповідного статусу він підписав сформовану системою заяву, у якій визнав факт непостановки на військовий облік за місцем перебування як внутрішньо переміщеної особи та погодився на розгляд справи за його відсутності.
Позивач наголосив, що текст такої заяви був автоматично сформований застосунком і не передбачав можливості внесення змін або доповнень. Підписання заяви, за його твердженням, не свідчило про згоду із накладенням адміністративного стягнення поза межами передбачених законом строків, а мало виключно процесуальний характер. Вважає, що інкриміноване йому правопорушення не є триваючим, оскільки законодавством було встановлено конкретний семиденний строк для виконання обов`язку щодо постановки на військовий облік. Відтак таке правопорушення, на його переконання, було закінченим на наступний день після спливу зазначеного строку у травні 2022 року.
Оскільки постанову про притягнення до адміністративної відповідальності винесено лише 02.03. 2026 року, позивач стверджувє, що на момент розгляду справи територіальним центром комплектування та соціальної підтримки сплинули строки накладення адміністративного стягнення, передбачені статтею 38 КУпАП, у зв`язку із чим провадження мало бути закрите на підставі пункту 7 частини першої статті 247 КУпАП.
Крім того, позивач посилався на те, що оскаржувана постанова не містить конкретного опису обставин правопорушення, зокрема точної дати, часу та місця його вчинення, а також відомостей про те, які саме дані та документи були досліджені посадовою особою під час розгляду справи. На його думку, відсутність дати вчинення правопорушення унеможливлює перевірку дотримання відповідачем строків притягнення до адміністративної відповідальності.
07.03. 2026р. позивач сплатив 8 500 грн, що становило 50 відсотків суми накладеного штрафу. Зазначив, що сплата була здійснена вимушено, з метою недопущення подвоєння штрафу, передачі постанови на примусове виконання та можливого арешту банківських рахунків, і не свідчила про визнання законності оскаржуваної постанови.
З огляду на викладене, вважає постанову № R389844 від 02.03.2026р. протиправною та просить її скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити, а сплачену ним суму штрафу та витрати зі сплати судового збору стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 23.04.2026 року на підставі вказаної позовної заяви відкрито провадження у справі та справу призначено до судового розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 
Представник відповідача, ІНФОРМАЦІЯ_1 у поданому відзиві від 13.05.2026р. позовні вимоги не визнав та просив у їх задоволенні відмовити, посилаючись на законність і обґрунтованість постанови № R389844 від 02 березня 2026 року. 
На обґрунтування заперечень зазначив, що позивач як військовозобов`язаний має обов`язок дотримуватися правил військового обліку, зокрема у період дії воєнного стану та проведення загальної мобілізації. Відповідно до частини четвертої статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» особи, які набули статусу внутрішньо переміщеної особи, зобов`язані у семиденний строк з дати взяття на такий облік стати на військовий облік у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування. 
Відповідач вказав, що, за даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, ОСОБА_1 набув статусу внутрішньо переміщеної особи та був зареєстрований за адресою у місті Суми. Водночас на військовий облік за місцем перебування як внутрішньо переміщена особа він не став.
За твердженням відповідача, факт порушення правил військового обліку було виявлено 27 лютого 2026 року, після чого дані позивача шляхом електронного звернення № Е4834905 направлено до Конотопського районного відділу поліції ГУНП в Сумській області для здійснення адміністративного затримання та доставлення до територіального центру комплектування та соціальної підтримки з метою подальшого оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення.
Так, 02.03.2026р. позивач скористався передбаченим статтею 279-9 КУпАП правом та через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного і резервіста в застосунку «Резерв+» подав заяву, у якій вказав, що не оспорює допущене ним порушення — непостановку на військовий облік за місцем перебування як внутрішньо переміщеної особи, а також погодився на притягнення до адміністративної відповідальності за його відсутності.
Також представник відповідача наголосив, що зазначена заява була подана особисто позивачем через електронний кабінет, а викладені у ній відомості були перевірені уповноваженою посадовою особою. За результатами розгляду заяви 02.03.2026р. сформовано та підписано електронну постанову № R389844, яку автоматично надіслано до електронного кабінету позивача.
На думку відповідача, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення були повно та всебічно встановлені обставини порушення, правильно застосовано норми матеріального права, а розмір штрафу визначено на мінімальному рівні, передбаченому санкцією частини третьої статті 210 КУпАП.
13.05.2026 позивач ОСОБА_1 подав відповідь на відзив, у якому підтримав первісно заявлені вимоги. Додатково зазначив, що критично ставиться до тверджень відповідача про виявлення правопорушення лише 27.02.2026. Адже, за власним зізнанням відповідача, дані в системі були наявні щонайменше з 14.05.2025р. 
Представник третьої особи Конотопського управління державної казначейської служби України Сумської області в судове засідання не з`явився, подали пояснення на позов, покладаються на розсуд суду 
Згідно ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши усі докази по справі і оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов наступного висновку.
Згідно постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 серії СП № R389844 від 02.03.2026 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн.
Згідно фабули постанови, ОСОБА_1 не став на військовий облік як внутрішньо переміщена особа, чим допустив порушення правил військового обліку. В постанові зазначено, що 02.03.2026 через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста надійшла заява, що він не оспорює допущене порушення та згодний на притягнення до адміністративної відповідальності за його відсутності (а.с.40).
Судом встановлено , що згідно довідки ВПО № 5923-7500627059 від 27.04.2022 ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою, має зареєстроване місце мешкання: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.36) . 
Згідно інформації з застосунку «Резерв +» , сформованої 07.07.2024, ОСОБА_1 є військовозобов`язаним та перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 (Путивль) , дата уточнення даних ОСОБА_1 – 01.07.2020 (а.с.38).
Згідно інформації з застосунку «Резерв +» , сформованої 16.07.2025, ОСОБА_1 є військовозобов`язаним та перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 ( ОСОБА_3 ) , даті уточнені вчасно. Адреса проживання: АДРЕСА_2 (а.с.39).
В матеріалах справи міститься копія квитанції від 07.03.2026 про сплату ОСОБА_1 штрафу в розмірі 8500 грн (а.с.45)
Частиною 1 статті 210 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за Порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку. Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період є адміністративним правопорушенням, передбаченим ч. 3 ст. 210 КУпАП.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».
Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який триває і по теперішній час.
Згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 65/2022 оголошено проведення загальної мобілізації.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
На підставі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Згідно з ч. 3 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Відповідно до ч.7 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).
Відповідно до п.1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року № 154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Відповідно до ч. 4 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом дії воєнного стану призовники, військовозобов`язані та резервісти, які залишили або покинули своє місце проживання, зобов`язані в семиденний строк з дати взяття на облік внутрішньо переміщеної особи стати на військовий облік у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на обліку внутрішньо переміщеної особи (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, а військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - у зазначений строк повідомити про зміну місця проживання відповідному підрозділу розвідувальних органів України).
Постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30 грудня 2022 року затверджено Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі Порядок № 1487).
Відповідно до п. 3 Порядку № 1487, військовий облік ведеться з метою визначення наявних людських мобілізаційних ресурсів та їх накопичення для забезпечення повного та якісного укомплектування Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - інші військові формування) особовим складом у мирний час та в особливий період. Для забезпечення військового обліку громадян України використовується Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, який призначений для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Згідно п. 23 Порядку № 1487, призовники, військовозобов`язані та резервісти в разі зміни адреси їх місця проживання або інших персональних даних зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідним органам, де вони перебувають на військовому обліку, зокрема у випадках, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 р. № 265 Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад, через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-комунікаційні системи.
Громадяни, які підлягають взяттю на військовий облік та не можуть здійснити електронну ідентифікацію в електронному кабінеті призовника, військовозобов`язаного, резервіста, зобов`язані особисто прибути до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік.
Крім того Порядком № 1487 затверджено у додатку № 2 Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, відповідно до п.п. 7 п. 1 призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні особисто в семиденний строк з дня прибуття до нового місця проживання прибувати із паспортом громадянина України і військово-обліковими документами до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувального органу), який організовує та веде військовий облік на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, для взяття на військовий облік.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ч. 9 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.
Згідно ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.
У відповідності до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини ( ЄСПЛ ) від 14 лютого 2008 у справі « Кобець проти України » ( з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини » ( Avsar v. Turkey ), п. 282 ) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.
Так, згідно ч.9 ст. 28 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1, цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.
Оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позивач будучи військовозобов`язаним повинен в семиденний строк з дати взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, тобто з 27.04.2022 року стати на військовий облік у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на обліку внутрішньо переміщеної особи, але цього не зробив, тобто фактично допустив порушення правил військового обліку, яке було вчинено ним 05.05.2022 року. Отже, згідно ч. 9 ст. 38 КУпАП граничний строк притягнення позивача до адміністративної відповідальності є 05.05.2023 року. Але відповідач на це увагу не звернув, та розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно позивача відбувся 02.03.2026 року, тобто вже поза межами граничних строків встановлених ч. 9 ст. 38 КУпАП. Враховуючи вищезазначене, притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП за вказаних у протоколі обставин є безпідставним.
Крім того, суд звертає увагу відповідача, що у спірна постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, зокрема не містить дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення. 
Згідно з п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
За викладених обставин у їх сукупності, суд дійшов висновку, що постанова СП № R389844 від 02.03.2026 підлягає скасуванню, а провадження у справі відносно позивача за ч. 3 ст. 210 КУпАП підлягає закриттю.
Що стосується вимог ОСОБА_1 в частині стягнення на його користь за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта власних повноважень безпідставно сплаченого штрафу в розмірі 8500 грн., така задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.
Стаття 296 КУпАП прямо передбачає, що скасування постанови із закриттям справи про адміністративне правопорушення тягне повернення стягнених грошових сум та скасування інших обмежень, пов`язаних із постановою. Отже, після набрання рішенням суду законної сили правова підстава для утримання сплачених 8 500 грн відпаде, а позивач матиме право на їх повернення в установленому законом порядку.
Статтею 139 КАС унормовано, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Отже формулювання про стягнення коштів за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень застосовується, зокрема, при розподілі судових витрат відповідно до статті 139 КАС України, однак не визначає порядок повернення адміністративного штрафу, зарахованого до бюджету.
За таких обставин, позов підлягає частковому зодовленню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 73-77, 90, 122, 246, 255, 268, 271-272, 286 КАС України, суд -

УХВАЛИВ :
Позов задовольнити частково.
Скасувати постанову серії СП № R389844 від 02.03.2026 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210 КУпАП. Провадження у справі закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 532 (п`ятсот тридцять дві) грн. 48 коп.
В решті вимог – відмовити. 
Рішення суду може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований : АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ).
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_5 ( юридична адреса : АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ).
Третя особа: Конотопське управління державної казначейської служби України Сумської області юридична адреса : 41600, м. Конотоп Сумської області , вул. Братів Лузанів, 48 
Повний текст рішення складено 22 липня 2026 року. 

Суддя Логін Є.  В.